РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року | справа № 580/6099/26
| м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді – Янківської В.П., 
розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
установив:
09 червня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому:
1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану” від 11.02.2025 № 153;
2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану” від 11.02.2025 № 153.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він, як громадянин України з числа осіб рядового складу Збройних Сил, який у віці до 25 років був прийнятий на службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходить службу та бере безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій станом на дату набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року, у зв`язку із чим має законні підстави для виплати йому одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у повному розмірі, тобто 1 млн. гривень. Станом на сьогоднішній день, пакет документів позивача для погодження щодо виплати одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проєкту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» не сформовано, та не надано відповідь на його рапорт.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 01.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідач не надав відзив на позовну заяву, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи через систему Електронний суд.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
01 липня 2023 року між громадянином України ОСОБА_1 (надалі - позивач) та Державною прикордонною службою України було укладено Контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах сержантського і старшинського складу у військовій частині НОМЕР_1 (надалі - відповідач). У відповідності до ВИТЯГУ З НАКАЗУ Начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08 березня 2023 року №39-ОС старшого солдата ОСОБА_2 призвано на строкову військову службу та зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. Підстава: наказ Голови Державної прикордонної служби України від 27.03.2023 №266-ОС, іменний список військової частини НОМЕР_3 .
Відповідно до пункту 8 вказаного Контракту, він набрав чинності 01 липня 2023 року, що також затверджено Наказом Начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 01.07.2023 року № 387-ОС. 
На момент укладення даного правочину позивач мав військове звання «молодший сержант» та був призначений на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - навідника третьої групи реактивних систем залпового вогню першого вогневого відділення третьої прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону. У подальшому Позивачу було присвоєно військове звання «старший сержант». Сторона позивача наголошує, що цей Контракт є першим контрактом про проходження військової служби, який він уклав у віці 19 повних років (дата народження Позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Таким чином, Позивач повністю відповідає імперативній віковій категорії (від 18 до 24 років включно), визначеній Постановою Кабінету Міністрів України № 153 для отримання одноразової грошової допомоги (мотиваційного пакета) у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень.
З метою захисту суверенітету та територіальної цілісності України, старший сержант ОСОБА_1 у складі розрахунку РСЗВ виконував бойові завдання на лінії безпосереднього зіткнення з противником, здійснюючи вогневе ураження сил ворога. Загальний строк безпосередньої участі Позивача у бойових діях становить понад 6 (шість) місяців, що повністю задовольняє вимоги Постанови КМУ № 153. Даний факт беззаперечно підтверджується долученими до матеріалів справи офіційними документами відповідача, а саме: Витягом з журналу бойових дій 3 ПЗ 2 ВПС ПКШР ВП НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 16.04.2025 року, Інв. № 2178-(ГРИФ), який фіксує виконання бойових розпоряджень (зокрема, №660-БР від 12.10.2024, №708-БР від 20.10.2024, №22.3/18- (ГРИФ)-24-вих-3 від 22.10.2024) із несення вогневого чергування в межах оперативнотактичного угруповання (ОТУ) « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; Витягом з журналу бойових дій тієї ж військової частини від 16.04.2025 року, Інв. № 2179-(ГРИФ), згідно з яким Позивач у складі розрахунку РСЗВ залучався до виконання бойових завдань в районах вогневих позицій (ВП) «Миша» та ВП «Надія» (ділянки н.п. Новеньке, Оскіл, Діброва, Капітолівка тощо) у складі ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».2
Представником позивача було подано адвокатський запит до військової частини НОМЕР_4 щодо такого: Надати належним чином завірені копії документів відносно війсьовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : - Довідку форми №5 щодо проходження військової служби військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - Довідки форми №6 про участь військовослужбовця, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у виконанні бойових завдань або перебування у районі проведення бойових дій. - Службової характеристики на військовослужбовця. - Наказу, Витягу ІЗ НАКАЗУ про зарахування до військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. 20 квітня 2026 року представнику позивача, адвокату Усовій Ю. О. було надано відповідь на адвокатський запит. У відповіді зазначено, що згідно наявної інформації, ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій та виготовлено посвідчення серії УБД від 30.12.2024 року.
Реалізуючи своє право на отримання гарантованого державою мотиваційного пакета, Позивач 13.05.2026 року звернувся до Командира військової частини НОМЕР_1 із відповідним Рапортом, до якого було додано рахунок за міжнародним стандартом IBAN, копію паспорту, коду, для перерахування коштів. Але по даний час в діях відповідача вбачається бездіяльність відносно позивача та порушено право яке полягає у ненарахуванні та не виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень відповідно постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні відповіді на рапорту, ненарахуванні та не виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень відповідно постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153, звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року за № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232).
Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (надалі по тексту також - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Законом, що визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за № 2011 (далі - Закон № 2011).
За змістом частини 1 статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина 2 статті 9 Закону № 2011).
Приписами частини 4 статті 9 Закону № 2011 унормовано, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінет Міністрів України 11 лютого 2025 року прийняв постанову № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" (далі - Постанова № 153).
Пунктом 2 Постанови № 153 затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу (надалі по тексту також Порядок № 153).
Відповідно до п.1 Постанови № 153, Кабінет Міністрів погоджується з пропозицією Міністерства оборони та Міністерства внутрішніх справ стосовно реалізації протягом двох років, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану(далі-експериментальний проект).
Підпунктом 1 пункту 3 Постанови № 153 визначено, що учасниками експериментального проекту є ,зокрема, громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу; Збройні Сили тощо.
Метою експериментального проекту є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
За змістом підпункту 1 пункту 3 Постанови № 153 учасниками експериментального проекту є громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Пунктом 4 Постанови № 153 встановлено, зокрема, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень; військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Таким чином, відповідно до абз.2 п.4 Постанови № 153 винагорода виплачується громадянам України з числа осіб рядового, сержантського та старшинського складу Збройних Сил, які: у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64,затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX; проходять військову службу; брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних дій строком, що за сукупністю становить не менше 6 місяців станом на дату набрання чинності цією постановою.
Абзацом 5 пункту 4 Постанови № 153 визначено випадки, коли винагорода не виплачується, а саме: військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився.
Повертаючись до фактичних обставин справи, судом встановлено, що позивач проходить війькову службу за контрактом в НОМЕР_2 мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України з 08 березня 2023 року по теперішній час.
Позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 .
Аналізуючи вищевказані положення пункту 4 Постанови № 153 (в редакціях як на час її прийняття, так і з урахуванням вищевказаних змін), суд зазначає, що для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої вказаними нормами, мають бути дотримані такі умови:
- громадянин України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, мав бути прийнятий (в тому числі за контрактом) або призваний на військову службу у віці до 25 років під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні»;
- така особа проходить військову службу (станом на момент набрання чинності вказаною постановою) та брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора;
- вказана особа не входить до кола військовослужбовців, які визначені абзацом п`ятим пункту 4 Постанови № 153, яким винагорода не виплачується.
При цьому, розмір вказаної грошової винагороди залежить від строку безпосередньої участі вищевказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій та інших обставин, а саме:
- якщо такий строк сукупно становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153, то одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах виплачується у розмірі 1 млн. гривень;
- якщо такий строк сукупно становить менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153 у зв`язку із наявністю у вказаних військовослужбовців захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі, тобто також у розмірі 1 млн. гривень;
- якщо такий строк сукупно становить менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153 та за відсутності наведених вище обставин щодо захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Суд висновує, що позивач належить до осіб рядового складу, прийнятий на військову службу за контрактом у віці до 25 років під час воєнного стану та проходить військову службу, тобто відповідає першим трьом наведеним умовам. Спірним у справі є питання виконання позивачем умови щодо тривалості безпосередньої участі у бойових діях.
Як встановлено судом, загальна тривалість безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій відповідачем не визначена і в матеріалах справи відсутня Довідка за формою згідно з додатком 6 до Порядку КМУ №413 — офіційний документ, який підтверджує безпосередню участь військовослужбовця в бойових діях та заходах з оборони України. Вона є основним і обов`язковим елементом пакета документів для отримання статусу учасника бойових дій (УБД), хоча посвідчення УБД позивачем надано. Доказів наявності у позивача захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або перебування його в полоні матеріали справи не містять, на такі обставини позивач не посилається.
З аналізу витягів з журналів бойових дій, які надані до позову, методом математичного підрахунку суд зазначає, що позивач брав участь у бойових діях менше 6 місяців. 
Суд наголошує, що позовні вимоги позивача обґрунтовані з посиланням на абзац, який передбачає виплату винагороди в повному обсязі особам, що брали участь у бойових діях менше шести місяців. Проте суд зазначає, що цей абзац п. 4 Постанови № 153 поширюється виключно на військовослужбовців, у яких тривалість участі у бойових діях становить менше шести місяців саме у зв`язку із наявністю захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або у зв`язку з їх перебуванням та звільненням з полону.
За відсутності таких обставин підстав для зобов`язання відповідача виплатити позивачу винагороди у повному обсязі немає, а отже заявлені позивачем вимоги про нарахування та виплату винагороди в повному обсязі (у розмірі 1 млн. гривень) задоволенню не підлягають.
Щодо протиправної бездіяльності відповідача щодо нереалізації права позивача на вжиття заходів по виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн та ненадання відповіді на його рапорт, суд зазначає таке.
Матеріали справи містять копію рапорту до командира ВЧ НОМЕР_1 ДПС України про клопотання перед вищим керівництвом про виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн з квитанцією надіслання через Укрпошта.
Наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту (далі - Порядок № 531).
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.
Згідно з п. 8 розділу ІІІ Порядку №531, початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Пунктом 9 Розділу ІІ Порядку № 531 передбачено, що розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Таким чином, розгляд рапорту відбувається за встановленою процедурою та в межах визначених Порядком №531 строків.
Судом встановлено, що позивачем написаний рапорт до командира Військової частини НОМЕР_1 про нарахування одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищеним мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Вищевказаний рапорт був надісланий через Укрпошта на адресу військової частини, натомість доказів належного надіслання та отримання вказаного рапорту матеріалами справи не підтверджується, доказів отримання відповідачем вищевказаного рапорту матеріали справи не містять.
Згідно з п. 1 розділу ІІІ Порядку №531 у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.
Отже, вказаний рапорт позивача не відповідає вимогам Порядку №531.
Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, порушення своїх прав вбачав у протиправній бездіяльності відповідача, яка має місце у зв`язку із не розглядом його рапорту й, відповідно спосіб захисту, обраний позивачем, покликаний усунути таку бездіяльність шляхом прийняття рішення по суті рапорту.
Бездіяльність суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - це невиконання, неналежне виконання або ухилення від вчинення дій чи прийняття рішень, які суб`єкт владних повноважень зобов`язаний здійснити на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлені Конституцією та законами України. 
Верховним Судом у постанові від 07.07.2021 у справі № 9901/345/20 звернуто увагу на те, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значущих та обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені; для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Для з`ясування протиправності бездіяльності необхідно врахувати: конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків; юридичний зміст, значущість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення; шкідливість/протиправність заінтересованої особи.
Наведене вище у сукупності безумовно вказує на факт неотримання відповідачем рапорту позивача, що, як наслідок, свідчить про об`єктивну неможливість його розгляду відповідачем по суті та надання відповіді позивачу за такої обставини.
Отже, право позивача на розгляд поданого рапорту за обставинами цієї справи відповідачем не порушене.
Відповідно до частин першої та другої и статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 72, 76 - 79, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 . 
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя | Валентина ЯНКІВСЬКА