Справа № 489/6085/26 
кримінальне провадження 
№1-кп/489/728/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 р. м. Миколаїв

Інгульський районній суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 
за участю секретаря - ОСОБА_2 
прокурора - ОСОБА_3 
обвинуваченого - ОСОБА_4 
захисника - ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №62025170030020871 від 07.10.2025 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за контрактом, який перебував на посаді стрільця 3 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого:
- 25.05.2015 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
- 20.01.2016 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, 11.01.2018 звільнився по відбуттю строку покарання;
- 05.06.2019 Жовтневим районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 05.03.2020 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 04.06.2024 для проходження військової служби за контрактом;
- 12.02.2025 Корабельним судом м. Миколаєва, за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 58 КК України до 2 років службового обмеження для військовослужбовців із відрахуванням 20 відсотків грошового забезпечення, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_4 був засуджений та відбував покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.03.2020за ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 4 КК України, до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. 
04.06.2024 ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області, на підставі ст. 81-1 КК України ОСОБА_4 був звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.03.2020 за ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 4, на не відбутий строк 4 (чотири) місяців 7 (сім) днів, для проходження ним військової служби за контрактом. Цією ж ухвалою до ОСОБА_4 встановлений адміністративний нагляд строком на 12 місяців з встановленням обмежень, а саме: заборони перебування поза межами місця дислокації військової частини, з якою укладений контракт та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром; заборони виїзду в особистих справах за межі дислокації військової частини та місця перебування, визначного безпосереднім командиром, без дозволу командира військової частини, з яким укладено контракт.
17.04.2025 громадянин ОСОБА_4 був прийнятий на військову службу за контрактом, укладеним з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 . 
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2025 №124 ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 3 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу НОМЕР_3 штурмової спеціалізованої роти (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 17.04.2025, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця – особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку – проходження військової служби.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період – це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.
Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану солдат ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
09.09.2025 солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді стрільця 3 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу НОМЕР_3 штурмової спеціалізованої роти (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч вищезазначених вимог закону, та на порушення обмежень, покладених на нього ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 04.06.2024, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану,без дозволу командування військової частини, самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації свого підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та незаконно перебував поза його межами понад три доби, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, до 04.06.2026.
04.06.2026 добровільно прибув до ВП №2 Миколаївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області, де повідомив про себе, як військовослужбовця, який самовільно залишив місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор під час підготовчого судового засідання уклали угоду про визнання винуватості, в якій досягли згоди, у зв`язку з зобов`язанням обвинуваченого беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі в судовому провадженні, про призначення обвинуваченому покарання за ч.5 ст. 407 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 05.03.2020 у вигляді 4 місяців 7 днів позбавлення волі, та не відбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 12.02.2025 у вигляді 1 року 5 місяців 3 днів службового обмеження для військовослужбовців та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні беззастережно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, щиро розкаявся, просив затвердити угоду.

Суд, виконавши вимоги ст. 474 КПК України, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, вирішуючи питання щодо можливості затвердження угоди, приходить до висновку, що є підстави для затвердження угоди.
Так, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та Закону, оскільки ст.469 КПК України допускає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, у разі надання потерпілим (всіма потерпілими) письмової згоди прокурору на укладення ними угоди, яким і є злочин, передбачений ч.5 ст. 407 КК України, за яким кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченою та ним вчинені дії, які є підставою для укладення угоди.
Крім того, сторони угоди згодні на призначення узгодженого ними виду і міри покарання. Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором, на підставі якої ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання.
Керуючись ст.ст.100, 374, 375, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ

Угоду про визнання винуватості від 18.08.2026, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 05.03.2020 у вигляді 4 місяців 7 днів позбавлення волі, та не відбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 12.02.2025 у вигляді 1 року 5 місяців 3 днів службового обмеження для військовослужбовців та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання рахувати з 04 червня 2026 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 04.06.2026 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити попереднім.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя