ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 260/4562/26 пров. № А/857/45958/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В., 
суддів Кушнір В.О., Носа С.П.,
за участю секретаря судового засідання Ханащак С.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2026 року (судді Маєцької Н.Д., ухвалене у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Ужгород) у справі №260/4562/26 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – відповідач), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Гаринець О.І. про накладення штрафу від 18.06.2026 у розмірі 5 100 грн. у ВП № 79777788.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2026 року відмовлено в задоволенні позову.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку та апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов повністю. Вказує, що після набрання рішенням суду у справі №260/388/25, таке виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження та нарахована різниця в пенсії за минулий час в розмірі 10775,38 грн. за період з 01.03.2022 року по 31.12.2025 року облікована в електронній пенсійній справі стягувача та буде виплачена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто боржник в особі Пенсійного фонду України в Закарпатській області вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 у справі №260/388/25.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Зважаючи на надану законодавцем до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС технічну можливість розглядати (формувати та зберігати) справи в паперовій, електронній чи змішаній формі, суддя доповідач вирішив в ухвалі від 24.08.2026 за доцільне дану справу розглядати у змішаній формі без витребування такої із суду першої інстанції.
Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідно до частин частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року в адміністративній справі № 260/388/25 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, а саме зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії.
03 грудня 2025 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист в справі № 260/388/25 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії; Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області; здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії; здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії.
15 грудня 2025 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ Гаринець О.І. відкрито виконавче провадження ВП № 79777788 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 03.12.2025 у справі № 260/388/25.
На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження позивач надіслав лист від 23 грудня 2025 року № 0700-0401-5/77720, в якому повідомив, що рішення в справі № 260/388/25 від 23.04.2025 виконано. Борг, що виник після виконання вищезазначеного рішення по ЕПС ОСОБА_1 становить 10775,35 грн. за період з 01.03.2022 року по 31.12.2025 року, дану суму обліковано органами Пенсійного фонду України. Відшкодування зазначеної суми боргу буде проведено відповідно до норм, визначених Порядком здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого Постановою КМУ від 14.07.2025 року № 821. 
13 січня 2026 року старший державний виконавець Гаринець О. звернувся до позивача із запитом № 9-145, в якому просив надати перерахунок пенсії та розрахунок на доплату за пенсійною справою стягувача, здійснені на виконання рішення суду. 
На виконання запиту державного виконавця від 13 січня 2026 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надало лист від 09 лютого 2026 року № 0700-0304-8/8364, в якому повідомило, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/388/25 від 03.12.2025 року виконано в добровільному порядку, а саме: ОСОБА_1 з 01.03.2022 здійснено індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, з 01.03.2023 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, з 01.03.2024 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796. Також повідомило, що сума заборгованості по ЕПС 072050004516 гр. ОСОБА_1 , яка утворилася після виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/388/25 від 23.04.2025 складає 10881,15 грн за період з 01.03.2022 року по 31.01.2026р. Дана сума боргу облікована ГУ ПФУ в Закарпатській області. Відшкодування зазначеної суми боргу буде проведено відповідно до норм визначених Порядком здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого Постановою КМ України від 14.07.2025 року № 821. 
18 червня 2026 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ Гаринець О.І. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. у ВП № 79777788 за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.
Вважаючи протиправною постанову від 18.06.2026 про накладення штрафу ВП №79777788, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. 
Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень. 
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. 
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. 
Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 цього Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. 
Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. 
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. 
При цьому, частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. 
Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Згідно з частиною 2 статті 75 Закону №1404-VIII, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
З аналізу вказаних норм слідує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 19.09.2019 у справі №686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі №420/70/19.
Як вже встановлено судом з урахуванням електронних матеріалів справи, 18 червня 2026 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ Гаринець О.І. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. у ВП № 79777788 за невиконання без поважних причин.
З матеріалів виконавчого провадження № 79777788 вбачається, що на виконання вимог постанови про відкриття виконавчого провадження боржником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області надано державному виконавцю повідомлення від 23 грудня 2025 про виконання рішення суду, в якому зазначено, що борг, який виник після виконання вищевказаного рішення суду по електронній пенсійній справі стягувача становить 10775,38 грн. з 01.03.2022 року по 31.12.2025 року, та дану суму обліковано органами пенсійного фонду України. 
В подальшому, на виконання запиту державного виконавця від 13 січня 2026 року № 9-145, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надало лист від 09 лютого 2026 року № 0700-0304-8/8364, в якому повідомило, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/388/25 від 03.12.2025 року виконано в добровільному порядку, а саме: ОСОБА_1 з 01.03.2022 здійснено індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, з 01.03.2023 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, з 01.03.2024 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.
Також Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило, що сума заборгованості по ЕПС 072050004516 гр. ОСОБА_1 , яка утворилася після виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/388/25 від 23.04.2025 складає 10881,15 грн за період з 01.03.2022 року по 31.01.2026р. Дана сума боргу облікована ГУ ПФУ в Закарпатській області. Відшкодування зазначеної суми боргу буде проведено відповідно до норм визначених Порядком здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого Постановою КМ України від 14.07.2025 року № 821, також додано перерахунки пенсії стягувача, здійснені на виконання рішення суду.
Разом з тим, під час перевірки виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що надані боржником протоколи перерахунку пенсії не містять відомостей щодо застосування визначених судовим рішенням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати, однак рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/388/25 чітко визначає спосіб його виконання, а саме: застосування конкретних коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Враховуючи надані до матеріалів виконавчого провадження протоколи перерахунку пенсії від 27.11.2025 та 28.11.2025, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі документи містять відомості про розмір середньомісячного заробітку, коефіцієнт страхового стажу, складові пенсійної виплати та кінцевий розмір пенсії, однак не містять розрахунку, який би давав можливість встановити застосування коефіцієнтів 1,14, 1,197 та 1,0796, а відповідно до протоколу перерахунку пенсії з 01.03.2024 року вбачається, що загальний розмір пенсії стягувача зменшився у порівнянні з розміром пенсії, визначеним за результатами перерахунків з 01.03.2022 року та з 01.03.2023 року. При цьому матеріали виконавчого провадження не містять доказів, які б підтверджували причини такого зменшення та свідчили про те, що при проведенні перерахунку з 01.03.2024 року фактично застосовано коефіцієнт 1,0796 у спосіб, визначений рішенням суду.
Водночас, посилання боржника на те, що відповідні коефіцієнти були застосовані, саме по собі не може свідчити про виконання судового рішення, оскільки такі твердження повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами, а обов`язок доведення факту належного виконання судового рішення у межах виконавчого провадження покладається саме на боржника. 
Суд враховує, що державний виконавець не наділений повноваженнями самостійно здійснювати розрахунок пенсії чи замінювати орган Пенсійного фонду України у визначенні правильності проведеного перерахунку. Разом з тим, саме на державного виконавця покладено обов`язок перевірити факт виконання рішення у спосіб, визначений виконавчим документом.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що надані боржником документи не підтверджують належного виконання рішення суду саме у спосіб, визначений його резолютивною частиною, а саме із застосуванням встановлених судом коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Колегія суддів дійшла висновку з урахуванням матеріалів справи та доводів апелянта, що приймаючи оскаржену постанову про накладення штрафу від 18 червня 2026 року у виконавчому провадженні № 79777788 про стягнення штрафу в розмірі 5100,00 грн. державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з метою недопущення порушень положень Закону №1404-VIII, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись ст.ст. 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області – залишити без задоволення.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2026 року у справі №260/4562/26 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції. Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.О. Кушнір

С.П. Нос
Повний текст постанови складено 27.08.2026