Справа № 588/396/26
провадження № 2/588/314/26
РІШЕННЯ 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року          м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Лебедь О. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
Позиції сторін
Позивач у березні 2026 року звернувся до суду із указаним позовом мотивуючи вимоги тим, що 10.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 8836182, за яким остання не виконала обов`язку щодо повернення кредиту.
27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 на суму 24321,00 грн, із яких: 10000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 7596,00 грн сума заборгованості за відсотками; 5000,00 грн заборгованість за неустойкою; 1725,00 грн комісія за надання кредиту.
Також, 07.01.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2995846, за яким остання не виконала обов`язку щодо повернення кредиту.
27.08.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27082025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 на суму 23820,00 грн, із яких: 7220,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 4000,00 грн заборгованість за неустойкою; 12600,00 грн – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту.
Таким чином за розрахунком позивача відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами № 8836182 від 10.03.2025 у розмірі 24321,00 грн та № 2995846 від 27.08.2025 у розмірі 23820,00 грн.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути на користь позивача із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 8836182 в розмірі 24321,00 грн, за кредитним договором № 2995846 в розмірі 23820,00 грн та судові витрати.
Відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки вони є абсолютно різними та повинні аналізуватися окремо. Також звернула увагу на відсутність підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача. 
Відповідачка вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи договори створені у порядку визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та наголосила, що не укладала зазначені договори, та указала на відсутність доказів перерахування коштів на її рахунок.
Клопотала про витребування оригіналів електронних доказів.
29.04.2026 позивач подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що не володіє інформацією стосовно проведення успішних транзакцій, оскільки така інформація про зберігається безпосередньо у кредитодавця (первісного кредитора), тому просив витребувати указану інформацію. Повідомив, що у відповідності до умов укладеного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно позичальником при укладанні договору.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 24.03.2026 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті.
Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідачці було направлено копію ухвали суду від 24.03.2026 за місцем її реєстрації. Поштове відправлення повернуте до суду з відміткою «вручено особисто» 31.03.2026. 
Зважаючи на зазначене, поштова кореспонденція направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою та є достатнім сповіщенням відповідача. Крім того, відповідачка висловила позицію у справі надіславши відзив, який отриманий судом 20.04.2026 та врахований при винесенні рішення.
У клопотанні відповідачки про витребування у позивача оригіналів електронних доказів – кредитних договорів та сертифікатів ЕЦП/КЕП судом відмовлено з таких мотивів. 
Договори було підписано електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора. Такий спосіб підписання за юридичною силою не відрізняється від підписання КЕП, але виключає використання відповідних сертифікатів цифрового підпису. Отже, отримати такі дані неможливо. Крім того, правова позиція КЦС викладена в постанові від 04.02.2026 по справі №758/14925/23, на яку посилається відповідач у відзиві, підтверджує, що перевірити цілісність і незмінність даних, які містяться в документі можна у тому випадку, якщо електронний документ підписаний саме КЕП чи УЕП (кваліфікований електронний підпис чи удосконалений електронний підпис). 
Технологія укладання договору відображена в розділі 5 договору № 8836182 та розділі 6 договору № 2995846. Докази надані в копіях завірених КЕП представника позивача. Факт укладання договору і отримання позивачем коштів підтверджується сукупністю наявних у справі інших доказів. Сам факт зазначення у відзиві, що позивачка не укладала договори позики в редакції долученій до позовної заяви не є достатньою підставою не приймати ці докази. Фактично основним аргументом того що договір не міг бути укладений відповідачка вказує високі проценти та штрафні ставки. Однак цей факт не виключає укладання договору на тих умовах про які домовились сторони. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитними договорами, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.
Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду
Судом установлено, що 07.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 2995846, відповідно до якого відповідачці надано кредит у розмірі 10000,00 грн на строк 345 днів (до 18.12.2025), із фіксованою процентною ставкою 0,91 на день зі сплатою комісії за обслуговування кредиту (а.с. 32-37). Сторонами було погоджено графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а.с. 38, 41-42).
Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора 593289.
Також, 10.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1  був укладений договір кредитної лінії № 8836182, відповідно до якого відповідачці надано кредит у розмірі 10000,00 грн на строк 360 днів (до 04.03.2026), із фіксованою процентною ставкою 0,95 на день (а.с. 7-14). Сторонами було погоджено графік платежів.
Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора 377066.
В матеріалах справи міститься Статут ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», «Статут ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та Статут ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» (а.с. 30-31, 55-56, 60-62).
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частина 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Із врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Отже, зі змісту кредитних договорів вбачається, що у них визначені основні істотні умови, характерні для таких видів договорів, зазначено суму кредиту, дату видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальниця ОСОБА_1 погодилася на укладення договорів саме такого змісту, про що свідчить підписання нею договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Водночас, суд не приймає як складову частину кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем паспорт споживчого кредиту, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20.
Відтак, зміст укладених сторонами договорів та умови кредитування відображені в кредитних договорах № 8836182 від 10.03.2025 та № 2995846 від 07.01.2025, які підписала ОСОБА_1 
свої зобов`язання за кредитним договором № 2995846 від 07.01.2025 ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» виконало та перерахувало кошти у сумі 10000,00 грн на наданий картковий рахунок позичальниці, що підтверджується платіжним дорученням № 40160300 від 07.01.2025 та випискою по рахунку наданою АТ «ОЩАДБАНК», де зазначено, що зарахування у сумі 10000,00 грн на картку ОСОБА_1 проведено 08.01.2025 (а.с. 45, 143, 145).
За розрахунком наданим ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» розмір заборгованості за договором № 2995846 становить 23820,00 грн, із яких: 7220,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 4000,00 грн заборгованість за неустойкою; 12600,00 грн – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту (а.с. 46).
Також, свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало та 10.03.2025 перерахувало кошти у сумі 10000,00 грн на наданий картковий рахунок позичальниці, через платіжну систему ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» (а.с. 15).
Указане підтверджується випискою по рахунку позичальниці наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», де відображено зарахування коштів 10.03.2025 у сумі 10000,00 грн (а.с. 147-148).
За розрахунком наданим ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розмір заборгованості за договором № 8836182 станом на 26.08.2025 становить 24321,00 грн, із яких: 10000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 7596,00 грн сума заборгованості за відсотками; 5000,00 грн заборгованість за неустойкою; 1725,00 грн комісія за надання кредиту (а.с. 22).
27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27/03/25 відповідно до якого, додаткової угоди №8 та реєстру боржників №13 від 26.08.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8836182 від 10.03.2025 у розмірі 24321,00 грн, із яких: 10000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 7596,00 грн сума заборгованості за відсотками; 5000,00 грн заборгованість за неустойкою; 1725,00 грн комісія за надання кредиту (а.с. 16-17, 18, 21).
Також, 27.08.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27082025, відповідно до якого та реєстру боржників від 27.08.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2995846 від 07.01.2025 у розмірі 23820,00 грн, із яких: 7220,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 4000,00 грн заборгованість за неустойкою; 12600,00 грн – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту (а.с. 47-48, 51).
Щодо аргументу відповідача про відсутність доказів переходу права вимоги за договором факторингу. Позивачем разом з позовною заявою надано докази на підтвердження оплатності договорів факторингу та переходу права вимоги на борг, яке виникло на момент укладання додаткової угоди до договору факторингу 26.08.2025. Заборгованість відображена у реєстрах боржників. Перевірка фактичного зарахування коштів на рахунок фактора не входить до предмету доказування у цій справі, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт відсутності повідомлення не має наслідком недійсність правочину про заміну кредитора, а тягне за собою ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема визначених частиною 2 статті 516 ЦКУ та частиною 2 статті 518 ЦКУ.
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» додаткових нарахувань не здійснювало.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою, відповідно до умов кредитних договорів № 8836182 від 10.03.2025 та № 2995846 від 07.01.2025, що був укладений між ОСОБА_1 та первісними кредиторами.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно статті 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Водночас, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачки неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором № 8836182 від 10.03.2025 у сумі 5000,00 грн та за кредитним договором 2995846 від 07.01.2025 у сумі 4000,00 грн зважаючи на таке.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) фінансовою установою або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Таким чином, нарахована позивачем неустойка у загальному розмірі 9000,00 грн підлягає списанню позивачем, як кредитодавцем.
Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за комісією пов`язаною з наданням кредиту за договором № 8836182 від 10.03.2025 у сумі 1725,00 грн та за кредитним договором №2995846 від 07.01.2025 у сумі 12600,00 грн зважаючи на таке.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку та виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Отже умова договору щодо сплати винагороди за надання фінансового інструменту фактично є нікчемною.
Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15, від 21 квітня 2021 року в справі №677/1535/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15-ц.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.5.2 та розділу 3 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).
Умовою кредитного договору № 2995846 від 07.01.2025 та № 8836182 від 10.03.2025 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що первісними кредиторами неправомірно нараховувалась комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Відтак відсутні підстави для стягнення з відповідачки комісії пов`язаної з обслуговування кредитної заборгованості.
Ураховуючи установлені судом обставини та вимоги викладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачкою належним чином не виконано зобов`язання за кредитними договорами внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками за кредитними договорами № 8836182 від 10.03.2025 у сумі 17596,00 грн та № 2995846 від 07.01.2025 у сумі 7220,00 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відтак, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати
Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги судом задоволені частково на 51,54%, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 1715,25 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 8836182 від 10.03.2025 та № 2995846 від 07.01.2025 у загальному розмірі 24816 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістнадцять) грн 00 коп. та кошти на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 1715 (одна тисяча сімсот п`ятнадцять) грн 25 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: вул. Лісова, буд. 2, м. Бровари, Київська область, код ЄДРПОУ 35625014;
відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя О.В. Лебедь