ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 260/4595/24 пров. № А/857/21728/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року про залишення без розгляду її позовної заяви до Міністерства юстиції України про визнання наказу протиправним, зобов`язання вчинити дії,

суддя(і) у І інстанції Микуляк П.П., 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Ужгород, 
дата складення повного тексту рішення 26 березня 2026 року,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2024 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до адміністративного суду з позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 10.06.2024 № 1725/5 “Про задоволення скарги” у частині задоволення скарги Акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” від 05.02.2024 № 42/09 10005/ про визнання прийнятим з порушенням Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” та анулювання рішення від 30.06.2023 №68268289.
Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.07.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 у справі №260/4595/24 вказану позовну заяву було залишено без розгляду відповідно до частини 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України. 
При цьому суддя виходив із того, що відповідно до частини 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою від 19.03.2026 позовну заяву залишено без руху та надано п`ять днів з моменту отримання ухвали для усунення виявлених недоліків позовної заяви. Станом на 26.03.2026 позивачем не було подано до суду докази сплати судового збору належним платником. Тому суддя вирішив позовну заяву залишити без розгляду.
У апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просила ухвалу від 26.03.2026 про залишення її позовної заяви без розгляду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права. 
Зазначає, що ухвалою від 19.07.2024 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху з підстав її невідповідності частині 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (не додано документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону) та надано позивачеві можливість протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути вказані недоліки.
22.07.2024 позивачем до суду було надіслано заяву про усунення недоліку позовної заяви та копію платіжної інструкції №1 від 19/07/2024 про сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн ГС «ЗАКАРПАТСЬКІ ҐАЗДИ» (ЄДРПОУ 44551870) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на рахунок Закарпатського окружного адміністративного суду (ЄДРПОУ 37975895).
Звертає увагу, що з реквізитів наданої позивачем платіжної інструкції можна чітко ідентифікувати, що сплачений судовий збір Громадською спілкою «Закарпатські ґазди» стосується саме того позову, до якого він доданий. Отже, додана до позовної заяви платіжна інструкція за своїм змістом підтверджує сплату судового збору за її подання. Таким чином, зазначена позовна заява відповідає вимогам частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а ухвала судді першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду з підстави, передбаченої частиною 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, постановлена з порушенням цих процесуальних норм.
Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.
За змістом частини третьої статті 2 вказаного Кодексу основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, а також документи, що додаються до позовної заяви, встановлені статтями 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Частиною 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Відповідно до частини 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
За змістом наведених процесуальних норм, залишення без розгляду позовної заяви на підставі частини 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, указаних в ухвалі.
Залишаючи без розгляду позовну заяву, суддя першої інстанції дійшов висновку про несплату Військовою частиною НОМЕР_1 судового збору за подання позовної заяви, не прийнявши як доказ сплати судового збору платіжну інструкцію від 19.07.2024 № 1, оскільки в назві реквізиту “Платник” указано особу, яка не є стороною у справі, а саме ГС “Закарпатські ґазди”.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком, адже згаданий платіжний документ підтверджує сплату судового збору за подання позовної заяви у цій справі.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, позаяк доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм під час вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Як уже згадувалося вище, частина третя статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає долучення до позовної заяви документа про сплату судового збору, адже подання до суду позовної заяви є об`єктом його справляння згідно із Законом України “Про судовий збір”.
Апеляційний суд вважає помилковим висновок судді першої інстанції про неможливість прийняття як доказу сплати судового збору за подання позовної заяви платіжної інструкції від 19.07.2024 № 1 лише у зв`язку із зазначенням у ньому платником іншої особи, а не позивача, оскільки визначальним є факт надходження всієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20.
Судовий збір перераховується в безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, у тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (частина перша статті 6 Закону України “Про судовий збір”).
Частинами першою, другою статті 9 Закону України “Про судовий збір” передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження в справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
У цьому контексті апеляційний суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 20.07.2023 у справі № 300/2856/22, про те, що обов`язок перевірити факт зарахування судового збору в конкретній справі покладається на суд. У цій постанові Верховний Суд вказав, що оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 826/2429/18, від 20.02.2019 у справі № 823/1940/18, від 25.01.2021 у справі № 914/1131/20, від 26.01.2023 справі № 300/2484/22, від 27.01.2023 у справі № 300/2202/22, від 29.01.2026 у справі № 460/15940/24.
Отже, лише встановлення факту ненадходження коштів зі сплати судового збору давало б суду підстави для висновку щодо несплати судового збору за подання позовної заяви Військовою частиною НОМЕР_1 .
За відсутності такого встановлення суддя першої інстанції дійшов передчасного висновку про несплату позивачем судового збору, а отже не мав процесуальних підстав для залишення без розгляду позовної заяви.
Відповідно до приписів частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що при залишенні без розгляду позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, а тому оскаржувану ухвалу від 26.03.2026 слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року у справі №260/4595/24 та направити справу для продовження розгляду до Закарпатського окружного адміністративного суду. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар