ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7368/26 Справа № 210/2072/25 | | Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пищиди М.М.
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
за участю секретаря судового засідання – Літвінова І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на додаткове рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 17 квітня 2026 року за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення індексації та процентів, нарахованих на суми матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок злочину, у зв`язку із простроченням грошового зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення індексації та процентів, нарахованих на суми матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок злочину, у зв`язку із простроченням грошового зобов`язання.
Рішенням Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2026 року позов адвоката Ямкового Владислава Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення індексації та процентів, нарахованих на суми матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок злочину, у зв`язку із простроченням грошового зобов`язання – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 76402,51 грн, які складаються з 3% річних у розмірі 16924,11 грн , індексації у розмірі 59478,40 грн за період з 21.09.2022 року по 31.03.2025 року. В задоволенні іншої частини позову – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 764,18 грн.
Додатковим рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 17 квітня 2026 року заяву адвоката Солдаткіна Олександра Сергійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по справі № 210/2072/25 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного додаткового рішення місцевого суду та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви щодо ухвалення додаткового рішення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування оскаржуваного додаткового рішення місцевого суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви щодо ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.
У пункті 3 частини першої статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У відзиві на позовну заяву, відповідач виклав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що складають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США, що визначений НБУ на день здійснення оплати та повідомив, що докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 73 т.1).
На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: Договір про надання професійної правничої допомоги № 13/05 від 13 травня 2025 року, Додаток № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № 13/05 від 13 травня 2025 року, рахунок на оплату № 1-13/05/2025 від 13.05.2025 року, Акт № 2-13/05/2025 від 13 травня 2025 року про приймання-передачу грошових коштів у розмірі 62310,00 грн, Детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі № 210/2072/25 у суді першої інстанції на суму 62310,00 грн (а.с.4 зворот – 7).
Представником позивача подано заяву про неспівмірність та зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу відповідно до вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України .
Виходячи з викладеного, дослідивши наявні докази, враховуючи характер виконаної адвокатами роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог , - на позивача покладаються судові витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 5000 грн.
Безпідставними є посилання представника позивача на недотримання відповідачем положень частини 8 статті 141 ЦПК України, згідно якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною другою статті 270 ЦПК України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
У відзиві на позовну заяву, відповідач, зокрема, повідомив, що докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду .
Заяву про ухвалення додаткового рішення з доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу представником ОСОБА_1 - Солдаткіним О.С. подано 13 лютого 2026 року, оголошення рішення у справі № 210/2072/25 здійснювалося без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідачем його отримано лише 09.02.2026 шляхом доставки документа до електронного кабінету представника, що підтверджується карткою руху документа.
З огляду на викладене, відповідачем дотримано п`ятиденний строк після ухвалення рішення для подання доказів понесення судових витрат, а також зроблено відповідну заяву (у відзиві на позов) до закінчення судових дебатів у справі.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційні скарги задоволенню не підлягає, а додаткове рішення - підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 — залишити без задоволення.
Додаткове рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 17 квітня 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 29 липня 2026 року.
Повний текст постанови складено 30 липня 2026 року.

Судді