ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/1294/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюка І.Г., 
суддів: Богацької Н.С., Аленіна О.Ю.

секретар судового засідання – Чеголя Є.О.
за участю:
ОСОБА_1 - адвокат Українець С.В.
АТ «Банк Кредит Дніпро» - адвокат Іващенко І.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 
у справі №916/1294/24
за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро»
до  ОСОБА_1 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
1. Фермерське господарство «Деметра»,
2. ОСОБА_2 аївна
за участю: приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Баталіна С.С.
про стягнення 13 756 286,11 грн. 

суддя суду першої інстанції – Нікітенко С.В. 
місце винесення рішення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, 
повний текст ухвали складено та підписано 14.05.2026

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.07.2024 у справі № 916/1294/24 позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за Кредитними договорами (№ 310821-КЛН/1 від 31.08.2021, № 310821-КЛН/2 від 31.08.2021, № 310821-КЛН/3 від 31.08.2021, № 200123-КЛН від 20.01.2023) в сумі 13756286,22 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 206344,29 грн.
17 вересня 2024 року Господарським судом Одеської області на примусове виконання рішення від 02.07.2024 у справі № 916/1294/24 було видано наказ.
02 квітня 2026 року до Господарського суду Одеської області від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Баталіна С.С. надійшло подання (Вх. № 2-634/26 від 02.04.2026) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, в якому заявник просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно наказу № 916/1294/24, виданий 17.09.2024.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Баталіна С.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, поданого у справі № 916/1294/24 задоволено.
Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно наказу № 916/1294/24, виданого 17.09.2024 Господарським судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства БАНК КРЕДИТ ДНІПРО заборгованості за Кредитними договорами (№ 310821-КЛН/1 від 31.08.2021, № 310821-КЛН/2 від 31.08.2021, № 310821-КЛН/3 від 31.08.2021, № 200123-КЛН від 20.01.2023) в сумі 13756286,22 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 206344,29 грн.
Обґрунтування судового рішення.
Суд зазначив, що приватний виконавець Баталін С.С. вчинив ряд необхідних дій для примусового виконання судового рішення у справі № 916/1294/24, проте, боржник – ОСОБА_1 ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків щодо виконання рішення суду, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду не здійснює.
Суд також погодився з доводами приватного виконавця в частині того, що перетинаючи державний кордон України, боржник має можливість забезпечувати покриття своїх постійних витрат, включно з витратами на дорогу, що свідчить проте, що боржник приховує свій реальний дохід.
Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Баталіну Сергію Сергійовичу про тимчасове обмеження боржника – ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Скаржник зазначає, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання, не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.
Скаржник зауважує, що з матеріалів справи не вбачається, що приватним виконавцем було надано належні та допустимі докази, які б свідчили про:
1. Ухилення боржника від виконання рішення суду;
2. Наявність обставин, що саме вжиття такого заходу, як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України забезпечить виконання рішення суду у даній справі.
Судом не було враховано, що боржник одружений та його дружина – ОСОБА_2 є суб`єктом підприємницької діяльності, і, відповідно, має дохід.
Відповідно, отриманий дохід гр. ОСОБА_2 цілком має можливість скеровувати в тому числі на утримання родини та поїздки, з урахуванням обставин перебування фермерського господарства, створеного її чоловіком – ОСОБА_1 у банкрутстві.
Процесуальний рух справи.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Філінюк І.Г. судді Богацька Н.С., Діброва Г.І., що підтверджується повторним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.05.2026.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали оскарження ухвали від 11.05.2026 про задоволення подання приватного виконавця у справі №916/1294/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали оскарження ухвали від 11.05.2026 про задоволення подання приватного виконавця у справі №916/1294/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 у справі №916/1294/24 до надходження матеріалів оскарження ухвали з суду першої інстанції. 
02.06.2026 матеріали оскарження ухвали від 11.05.2026 по справі №916/1294/24 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 у справі №916/1294/24.
Призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 у справі №916/1294/24 на 07.07.2026 о 14:55 год.
У зв`язку з перебуванням судді Діброви Г.І.. з 06.07.2026 по 04.08.2026 у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду № 71 від 06.07.2026 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2026, для розгляду справи №916/1294/24 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Філінюка І.Г., судді: Аленіна О.Ю., Богацька Н.С.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.07.2026 прийнято справу № 916/1294/24 до провадження у зміненому складі суддів: головуючий суддя Філінюк І.Г. судді: Аленін О.Ю., Богацька Н.С.
В судовому засіданні 07.06.2026 представник ОСОБА_1 доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав, представник АТ «Банк Кредит Дніпро» заперечував щодо доводів та вимог апеляційної скарги.
Інші представники сторін не з`явились. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином. 
Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Обставини справи.
Як вбачаться з матеріалів справи в провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/1294/24 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фермерське господарство «Деметра» та ОСОБА_2 про стягнення 13756286,11 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.07.2024 у справі № 916/1294/24 позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за Кредитними договорами (№ 310821-КЛН/1 від 31.08.2021, № 310821-КЛН/2 від 31.08.2021, № 310821-КЛН/3 від 31.08.2021, № 200123-КЛН від 20.01.2023) в сумі 13756286,22 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 206344,29 грн.
17 вересня 2024 року Господарським судом Одеської області на примусове виконання рішення від 02.07.2024 у справі № 916/1294/24 було видано наказ.
В обґрунтування подання приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Баталіна С.С. зазначає, що 08 жовтня 2024 року приватним виконавцем, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Постановою про відкриття виконавчого провадження боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Боржник на електрону адресу направив декларацію про доходи, в якій зазначив, що дохід відсутній, майно рухоме та нерухоме за ним не зареєстроване.
Боржник в добровільному порядку судове рішення не виконав, що спонукало приватного виконавця вжити заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
08 жовтня 2024 року приватним виконавцем було здійснено запит до банківських установ на отримання інформації стосовно наявності та/або стану рахунків/ електронних гаманців боржника.
08 жовтня 2024 року у відповідь на запит, від Державної фіскальної служби України отримано інформацію про наявність рахунків боржника в банківських установах, а саме: АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», АТ «ТАСКОМБАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
08 жовтня 2024 року приватним виконавцем здійснено запит до Пенсійного фонду України про отримання пенсії або доходу боржником.
08 жовтня 2024 року у відповідь на запит, встановлено, що боржник пенсію не отримує.
З метою забезпечення виконання рішення суду, 08.10.2024 приватним виконавцем, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої надіслано банкам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, іншим фінансовим установам на виконання та сторонам виконавчого провадження до відома
08 жовтня 2024 року приватним виконавцем було сформовано та надіслано на виконання, до вищевказаних банківських установ, платіжні інструкції (списання).
09 жовтня 2024 року на депозитних рахунок приватного виконавця надійшли кошти у розмірі 607,31 грн, що були розподілені у черговості.
10 жовтня 2024 року у відповідь на запит приватного виконавця, Міністерство внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів повідомило про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів.
24 жовтня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника
24 жовтня 2024 року приватним виконавцем здійснено опис та арешт майна вищевказаного майнового права, а саме право оренди земельної ділянки.
09 грудня 2024 року приватним виконавцем призначено суб`єкта оціночної діяльності для визначення ринкової вартості майнових прав на оренду земельних ділянок.
Надалі вищевказане право оренди земельних ділянок виставлялись на аукціон для продажу.
Станом на момент направлення подання жодних торгів не відбулось, у зв`язку з відсутністю зареєстрованих учасників на аукціоні.
Згідно відповіді на запит від 09.05.2025, яка надійшла з Державної прикордонної служби України на адресу приватного виконавця, боржник неодноразово перетинав державний кордон України, а саме:
1. Виїзд Старокозаче, 09.11.2024 12:34, ОСОБА_4 , 04.01.1966 НОМЕР_2 ;
2. В`їзд Старокозаче 26.11.2024 15:42, ОСОБА_4 , 04.01.1966 НОМЕР_2 ;
3. ОСОБА_5 , 13.12.2024 11:07, ОСОБА_4 , 04.01.1966 НОМЕР_3 ;
4. В`їзд Маяки-Удобне, 22.12.2024 16:08, ОСОБА_4 , 04.01.1966 НОМЕР_3 ; 
5. Вїзд Маяки-Удобне, 28.12.2024 10:45, ОСОБА_4 , 04.01.1966 НОМЕР_2 ; 
6. В`їзд Старокозаче, 02.02.2025 15:14, ОСОБА_4 , 04.01.1966 НОМЕР_2 ; 
7. Виїзд Старокозаче, 05.03.2025 11:36, Горбунов Василь, 04.01.1966 НОМЕР_4 .
09 жовтня 2025 року приватним виконавцем повторно здійснено запит до банківських установ на отримання інформації стосовно наявності та/або стану рахунків/електронних гаманців боржника, ПФУ, МВС, ДПСУ.
09 жовтня 2025 року приватним виконавцем повторно було сформовано та надіслано на виконання, до банківських установ, платіжні інструкції (списання).
10 жовтня 2025 року на депозитних рахунок приватного виконавця надійшли кошти у розмірі 2253,55 грн, що були розподілені у черговості.
Згідно відповідей на запит про отримання доходу встановлено, що у боржника відсутній дохід, пенсію не отримує, рухомого та нерухомого майна не виявлено.
Таким чином, в ході перевірки майнового стану боржника при примусовому виконанні рішення встановлено, що задовольнити вимоги стягувача за рахунок звернення стягнення на кошти боржника, рухоме майно являється неможливим.
Також, 26.03.2026 виконавцем здійснено запит в Автоматизованій системі виконавчого провадження щодо перетину боржником державного кордону з 08.10.2024 по 26.03.2026 встановлено, що боржник знову неодноразово перетинає державний кордон України, а саме: 16.11.2025 17:14 - В`їзд, 22.12.2025 12:28 – Виїзд, 10.03.2026 14:22 - В`їзд.
Перетинаючи державний кордон України, боржник має можливість забезпечувати покриття своїх постійних витрат, включно з витратами на дорогу.
З дати відкриття виконавчого провадження та станом на день звернення до суду з даним клопотанням, з боржника на користь стягувача стягнень не було, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання боржник не вчинив, з жодними заявами, клопотаннями до приватного виконавця не звертався, про зміну адреси не повідомляв.
Однак, перетинаючи державний кордон України, боржник має можливість забезпечувати покриття своїх постійних витрат, включно з витратами на дорогу, що свідчить проте, що боржник приховує свій реальний дохід.
Отже, за твердженням приватного виконавця все вищевикладене свідчить, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, встановлених судовим рішенням.
Джерела права та позиція Південно – західного апеляційного господарського суду. 
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
В силу статті 129-1 КонституціїУкраїни суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За умовами частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело як джерело права.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п.п. 1-2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
За приписами ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
Згідно ч. 1, п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Колегія суддів зазначає, що приватний виконавець Баталін С.С. вчинив ряд необхідних дій для примусового виконання судового рішення у справі № 916/1294/24, проте, боржник – ОСОБА_1 ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків щодо виконання рішення суду, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду не здійснює.
Так, перетинаючи державний кордон України, боржник має можливість забезпечувати покриття своїх постійних витрат, включно з витратами на дорогу, що свідчить проте, що боржник приховує свій реальний дохід.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що матеріали справи містять достатні докази, що боржник – ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення.
При цьому, приватним виконавцем не виявлено жодного майна (у тому числі, нерухомого та будь-якого рухомого майна), за рахунок якого можливо виконати рішення суду.
Однак, не дивлячись на вищенаведені заходи, вжиті у межах виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/1294/24, судове рішення боржником так і не було виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, боржником не здійснено.
Колегія суддів зазначає, що ігнорування у виконавчому провадженні обов`язків боржника, встановлених у ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», свідчить про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. Матеріалами справи підтверджено, що протягом тривалого часу боржник не сплачує борг, добровільно не виконує рішення суду, ігнорує будь-які вимоги виконавця у виконавчому провадженні/
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966 передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
За приписами ч. ч. 1-4 ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
При цьому, враховуючи, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є виключним заходом забезпечення виконання судового рішення, виконавець повинен довести суду факт вжиття всіх достатніх та своєчасних заходів з метою примусового виконання судового рішення, встановлених чинним законодавством.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України “Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України” право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Верховним Судом у постанові від 19.08.2020 по справі №910/8130/17 наголошено, що Закон України “Про виконавче провадження” є спеціальною нормою права, якою врегульовано умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню. Тобто, вказаним Законом врегульовано права та обов`язки осіб, на правовідносини яких розповсюджується дія такої норми права. Відтак, якщо спеціальною нормою права (п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження») передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, то обмеження виконавця у такому праві означатиме порушення прав виконавця, які визначені спеціальною нормою права, а саме Законом України «Про виконавче провадження». Також, зазначено, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у приватного виконавця права на звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - Горбунова Василя Миколайовича до виконання зобов`язань за судовим рішенням.
Колегія суддів не приймає доводи скаржника, що перетин кордону відбувається за рахунок дружини, оскільки Горбунов В.М. не надав взагалі доказів на підтвердження доводів, за які кошти (належність цих коштів саме дружині) він реально здійснює виїзд та перебування у Молдові, не навів взагалі обставин та не подав доказів, яка мета такого виїзду, об`єктивна необхідність виїзду, та які боржником вживаються заходи для виконання рішення суду по справі №916/1294/24 у ВП №76241808.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваної ухвали та її прийняття з порушенням норм процесуального закону, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав застосування такого виключного заходу забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (за кордон) боржника.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено. 
За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги – залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 у справі №916/1294/24 – залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 08.07.2026.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богацька Н.С.