П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/8775/25	

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,
повний текст судового рішення
складено 15.04.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Голуб В.А.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,
за участі секретаря судового засідання – Коваль Н.О.,
представника відповідача- Радчича О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прометей-Топ» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року у справі № 400/8775/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прометей-Топ» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.02.2025 № 213014290708

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прометей-Топ» (далі - позивач або ТОВ «Прометей-Топ») звернулось з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 13.02.2025 № 213014290708.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року суд відмовив у задоволенні позову.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Прометей-Топ» подав апеляційну скаргу. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не встановив чи були реальними зазначені авансові платежі; чи заперечував контролюючий орган факт існування таких платежів; чи були фактично припинені зобов`язання сторін; чи мала місце реальна економічна шкода державі; чи відбулося фактичне неповернення валютної виручки. Натомість суд обмежився виключно формальним тлумаченням статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції». При цьому суд повністю проігнорував, що станом на момент проведення перевірки всі розрахунки між сторонами були завершені, а дебіторська заборгованість відсутня. Тобто фактично валютна виручка була отримана, а зобов`язання - припинені.
Апелянт зауважив, що суд першої інстанції не перевірив, чи було враховано податковим органом листування сторін, документи про зарахування зустрічних однорідних вимог, бухгалтерські документи, фактичне надходження коштів та відсутність збитків для держави. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прометей-Топ» діяло добросовісно, розумно та з належною обачністю, а сама лише наявність формального прострочення не може автоматично свідчити про вчинення правопорушення. На думку позивача, він, як українське підприємство, яке здійснює експорт аграрної продукції в умовах воєнного стану в країні, не може нести абсолютну та безумовну відповідальність за будь-які затримки міжнародних платежів, які об?єктивно залежать також від іноземних контрагентів, міжнародних банків та глобальної фінансової системи. Апелянт налогошує, що суд першої інстанції взагалі не дослідив, чи мав позивач реальну можливість вплинути на строки проведення міжнародних платежів, та на відсутності вини в його діях.
З огляду на вищевикладене, апелянт просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прометей-Топ» задовольнити в повному обсязі.
Представником Головного управління ДПС у Миколаївській області до суду надано відзив на апеляційну скаргу. Відповідач зазначив, що Закон України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі - Закон № 2473-VIII) не ставить нарахування пені в залежність від вини резидента. Глави 11 та 12 Податкового кодексу України не застосовуються до пені за статтею 13 Закону № 2473-VIII. Проведення заліку, припинення зобов`язань після настання порушення не усуває факту вже вчиненого правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Миколаївській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку «Прометей-Топ» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами від 23.01.2024 № Е00207, від 15.03.2024 № Е00221, від 18.03.2024 № Е00222, від 26.03.2024 № Е00223, від 04.04.2024 № Е00226 за період з 23.01.2024 до 13.01.2025, за результатами якої складено акт від 27.01.2025 № 1193/14-29-07-08/44575226.
За висновками акту перевірки відповідачем встановлено порушення частини 2 статті 13 Закону № 2473-VIII та пп. 1 п. 12 пп. 14 п. 1 постанови Правління Національного банку України від 14.05.2019 № 67 «Про встановлення винятків та (або) особливостей запровадження граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і внесення змін до деяких нормативно-правових актів» із змінами та доповненнями, в частині несвоєчасного надходження валютної виручки за контрактами від 23.01.2024 № Е00207, укладеного з нерезидентом «PROMETEY AGRY FZCO» (Dubai) на загальну суму 260 053, 20 дол. США, від 15.03.2024 № Е00221, укладеного з нерезидентом «PROMETEY AGRY FZCO» на загальну суму 917 393,40 дол. США, від 18.03.2024 № Е00222, укладеного з нерезидентом «PROMETEY AGRY FZCO» на загальну суму 965 304,90 дол. США, від 26.03.2024 № Е00223, укладеного з нерезидентом «PROMETEY AGRY FZCO» на загальну суму 962 136,0 дол. США, від 04.04.2024 № Е00226, укладеного з нерезидентом «PROMETEY AGRY FZCO» на загальну суму 625 628,20 дол. США.
Так, між ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» та нерезидентом «PROMETEY AGRY FZCO» (DUBAI) укладено контракт на продаж ріпаку 2022/2023 року врожаю від 23.01.2024 № Е00207. На виконання умов експортного контракту ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП», відповідно до митної декларації від 08.04.2024 № 24UA500370002131U9, відвантажено ріпак на загальну суму 260 053, 20 доларів США (або 10 101 428,48 грн. за курсом НБУ на дату здійснення операцій) - граничний термін надходження виручки в іноземній валюті 06.07.2024. Проте, виручка від нерезидента «ARSENIS DOO» (Чорногорія) по контракту від 23.01.2024 № Е00207 надійшла на поточний валютний рахунок ТОВ «ПРОМЕТЕЙ ТОП» в ПАТ «БАНК ВОСТОК» на загальну суму 260 053,20 дол. США (або 10 658 518,39 грн. за курсом НБУ на дату здійснення операцій), в тому числі: 08.08.2024 на суму 220 053,20 дол. США (9 018 814,39 грн.), з порушенням встановлених граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними експортними операціями на 33 дні; 09.08.2024 на суму 40 000 дол. США (1 639 704 грн.), з порушенням встановлених граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними експортними операціями на 1 день.
ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» та компанія «PROMETEY AGRY FZCO» (DUBAI) укладено контракт на експорт соняшника 2022/2023 року врожаю, українського походження від 15.03.2024 № Е00221. На виконання умов експортного контракту ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП», відповідно до митної декларації від 04.04.2024 № 24UA500420000419U0 відвантажено соняшник на загальну суму 917 393,40 доларів США (або 35 957 509,53 грн. за курсом НБУ на дату здійснення операцій) - граничний термін надходження виручки в іноземній валюті 02.07.2024. Проте, виручка від нерезидента «PROMETEY AGRY FZCO» по контракту від 15.03.2024 № Е00221 надійшла на поточний валютний рахунок ТОВ «ПРОМЕТЕЙ ТОП» в АБ «УКРГАЗБАНК» на загальну суму 917 393,40 дол. США (або 37 898 379,47 грн. за курсом НБУ на дату здійснення операцій), в тому числі: 14.08.2024 на суму 517 393,40 дол. США (21 392 354,47 грн.) з порушенням встановлених граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними експортними операціями на 43 дні; 19.08.2024 на суму 150 000 дол. США (6 181 650,0 грн.), з порушенням встановлених граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними експортними операціями на 5 днів; 22.08.2024 на суму 250 000 дол. США (10 324 375 грн.), з порушенням встановлених граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними експортними операціями на 3 дні.
ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» та компанія «PROMETEY AGRY FZCO» DUBAI укладено контракт на експорт соняшника, 2023 року врожаю, українського походження від18.03.2024 № Е00222. На виконання умов експортного контракту ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» відвантажено нерезиденту соняшник на загальну суму 965 304,90 дол. США (або 37 835 415,15 грн. за курсом НБУ на дату здійснення операцій) відповідно до наступних митних декларацій: від 04.04.2024 № 24UA500370002066U0 на суму 605 247,30 дол. США, граничний термін надходження виручки в іноземній валюті 02.07.2024; від 04.04.2024 № 24UA500370002065U1 на суму 360 057,60 дол. США, граничний термін надходження виручки в іноземній валюті 02.07.2024.
Виручка від нерезидента «PROMETEY AGRY FZCO» по контракту від 18.03.2024 № Е00222 надійшла на поточний валютний рахунок ТОВ «ПРОМЕТЕЙ ТОП» в ПАТ «БАНК ВОСТОК» на загальну суму 965 304,90 дол. США (або 39 785 029,11 грн. за курсом НБУ на дату здійснення операцій), але з порушенням встановлених граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними експортними операціями.
ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» та компанія «PROMETEY AGRY FZCO» уклали контракт на експорт соняшника, 2023 року врожаю, українського походження. На виконання умов експортного контракту від 26.03.2024 № Е00223 ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» відвантажено нерезиденту «PROMETEY AGRY FZCO» соняшник на суму 962 136,00 дол. США (або 37 518 012,25 грн. за курсом НБУ на дату здійснення операцій), граничний термін надходження виручки в іноземній валюті 08.07.2024.
Виручка від нерезидента «PROMETEY AGRY FZCO» по контракту від 26.03.2024 № Е00223 надійшла на поточний валютний рахунок ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» в ПАТ «БАНК ВОСТОК» 29.08.2024 на суму 962 136,00 дол. США (або 39 688 879,71 грн. за курсом НБУ на дату здійснення операцій), з порушенням встановлених граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними експортними операціями на 52 дні.
ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» та компанія «PROMETEY AGRY FZCO» укладено контракт на експорт соняшника, 2023 року врожаю, українського походження. На виконання умов експортного контракту від 04.04.2024 № Е00226 ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» відвантажено нерезиденту «PROMETEY AGRY FZCO» соняшник на суму 625 628,20 дол. США (або 24 892 432,26 грн. за курсом НБУ на дату здійснення операцій), граничний термін надходження виручки в іноземній валюті - 20.07.2024. Проте, виручка від нерезидента «PROMETEY AGRY FZCO» по контракту від 04.04.2024 № Е00226 надійшла на поточний валютний рахунок ТОВ «ПРОМЕТЕЙ ТОП» в АТ «ТАСКОМБАНК» 24.07.2024 на суму 625 628,20 дол. США (або 25 795 651,69 грн. за курсом НБУ на дату здійснення операцій), з порушенням встановлених граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними експортними операціями на 4 дні.
На підставі акту перевірки від 27.01.2025 № 1193/14-29-07-08/44575226 прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.02.2025 № 213014290708, яким до позивача застосовано пеню за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 18 278 242, 38 грн.
Не погоджуючись із прийнятими податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що порушення граничних строків розрахунків тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) незалежно від вини платника податків. При цьому, домовленості сторін не можуть змінювати чи продовжувати строки, встановлені Національним банком України, оскільки останні є обов`язковими до застосування незалежно від волевиявлення учасників правовідносин.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ визначені Законом № 2473-VIII, який також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.
Відповідно до частин першої та другої статті 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
За правилами частини третьої статті 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) (частина п`ята статті 13 Закону № 2473-VIII).
Відповідно до статей 2, 6, 9, 12, 13, 16 Закону № 2473-VIII постановою правління Національного банку України (далі - НБУ) від 02.01.2019 № 5 затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення № 5).
Згідно із пунктом 21 розділу ІІ вказаного Положення граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Також, відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України» 24.02.2022 з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи НБУ прийняв постанову № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова № 18).
Постановою Правління НБУ № 68 від 04.04.2022 Постанову № 18 було доповнено, зокрема пунктами наступного змісту: « 142. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року»; « 144. Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 142 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні».
В подальшому, до пункту 142 Постанови № 18 вносились зміни і з 07.06.2022 цифри "90" було замінено цифрами "120", а з 07.07.2022 - цифри "120" замінено цифрами "180" (постанови Правління НБУ № 113, № 142 відповідно).
Таким чином, за загальним правилом експорт та імпорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого НБУ, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати). До 05.04.2022 такі граничні строки розрахунків становили 365 календарних днів. З огляду на введення в Україні воєнного стану НБУ змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту. Відповідно до указаних змін у період з 05.04.2022 по 07.06.2022 такі строки становили 90 календарних днів, з 07.06.2022 по 07.07.2022 - 120 календарних днів, з 07.07.2022 - 180 календарних днів. При цьому, змінені Постановою № 18 строки застосовуються лише до операцій, що здійснені з 05.04.2022.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що позивачем не спростовано факт пропущення строків розрахунків, встановлених статтею 13 Закону № 2473-VIII.
Водночас апелянт наголошує на вчиненні ним активних дій, зокрема, щодо зарахування зустрічних однорідних вимог.
Колегія суддів зауважує, що задля уникнення відповідальності зарахування зустрічних однорідних вимог має відбутися у межах встановленого граничного строку розрахунків. При цьому у цих правовідносинах такий строк був пропущений.
Щодо застосування до спірних правовідносин статті 112 Податкового кодексу України в контексті можливості притягнення позивача до фінансової відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити про таке.
Згідно з абзацом другим пункту 111.2 статті 111 Податкового кодексу України фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
Стаття 112 Податкового кодексу України визначає загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пункту 112.1 статті 112 Податкового кодексу України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 112.2 статті 112 Податкового кодексу України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.
Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством.
Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи (пункт 112.7 статті 112 Податкового кодексу України).
ТОВ «Прометей-Топ» в апеляційній скарзі стверджує, що невиконання зовнішньоекономічних договорів нерезидентом не є наслідком неправомірних дій позивача.
Як уже зазначалось вище, спірна у цій справі пеня нарахована на підставі приписів Закону № 2473-VIII.
З преамбули Закону № 2473-VIII вбачається, що такий є спеціальним законом, який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Частинами першою - третьою статті 3 Закону № 2473-VIII передбачено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.
Застосовуючи правовий підхід Верховного Суду, наведений у постанові від 23 липня 2024 року у справі № 240/25642/22 щодо розмежування сфер регулювання між Законом України «Про валюту і валютні операції» та Податковим кодексом України, колегія суддів вважає, що на правовідносини, пов`язані з нарахуванням пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності на підставі Закону України «Про валюту і валютні операції» не поширюються положення статті 112 Податкового кодексу України.
Отже доводи апелянта в цій частині є помилковими.
Поряд з цим, колегія суддів також вважає помилковими доводи апелянта про те, що станом на момент проведення перевірки всі розрахунки між сторонами були завершені, а дебіторська заборгованість відсутня, адже визначальним для нарахування пені є сам факт прострочення розрахунків, а не наслідки, до яких вони призвели.
Стосовно доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не перевірив, чи було враховано податковим органом листування сторін, документи про зарахування зустрічних однорідних вимог, бухгалтерські документи, фактичне надходження коштів та відсутність збитків для держави, колегія суддів зазначає, що наявність зазначених документів та фактів не спростовує встановленого під час перевірки порушення граничних строків розрахунків, оскільки чинне законодавство пов`язує застосування фінансових санкцій (пені) суто із самим фактом недотримання строків, визначених статтею 13 Закону № 2473-VIII, незалежно від подальшого врегулювання заборгованості між контрагентами.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та контролюючого органу про те, що факт несвоєчасного надходження валютної виручки є доведеним матеріалами справи, а тому нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД є правомірним.
Відтак, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91).
Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення ЄСПЛ у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.).
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС України.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прометей-Топ» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року у справі № 400/8775/25 - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року у справі № 400/8775/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прометей-Топ» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.02.2025 № 213014290708 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		В.А. Голуб	
Судді	  	Ю.В. Осіпов   В.О. Скрипченко