Справа № 758/6335/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/заочне/
03 вересня 2026 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді- Якимець О. І.,
за участю секретаря судового засідання Карпишиної К. С.,
учасники справи - не з`явились,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за позовом Подільської районної в місті Києві державної адміністрація, як органа опіки та піклування в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:
Подільська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до відповідача у якому просить :
- позбавити батьківських прав ОСОБА_2 (далі - відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3512,00 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на первинному обліку у Службі у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Служба) з 20.04.2016 перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.04.2016 №252 малолітньому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з тим, що мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно висновку лікарсько-консультативної комісії Київського міського психоневрологічного диспансеру №3 має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежить від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, а відомості про батька дитини внесені внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідач повідомила спеціалісту Служби, що не планує брати участь у вихованні та утримані сина. У зв`язку із наведеними обставинами, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3512,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов.
06 травня 2026 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
11 червня 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.
Представником позивача подано заяву до суду, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність та позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду з заявою в якій позовні вимоги позивача підтримав та просив задовольнити. Просив розгляд справи проводити без її участі.
Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання.
У судове засідання сторони не з`явились, хоча повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань від відповідача про відкладення судового засідання не надійшло. Суд враховує обставину неподання відповідачем відзиву на позов та думку сторони позивача щодо можливості розгляд у справи у відсутності відповідача, яка викладена у заяві, а відтак суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.
Суд встановив, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20 квітня 2016 року, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві.
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відомості щодо батька дитини ОСОБА_3 внесено на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.
Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №252 від 29.04.2016 про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітньому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки мати гр. ОСОБА_2 згідно висновку лікарсько-консультативної комісії Київського міського психоневрологічного диспансеру №3 має високий ступінь втрати здоров`я, внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. 
Згідно листа Служби у справа дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації встановлено, що працівниками служби здійснено виїзд за адресою проживання: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_2 не проживає понад рік. 
Також вказано, що після спілкування з громадянкою ОСОБА_2 (спілкування проводилось в телефонному режимі за номером НОМЕР_2), остання пояснила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина, ОСОБА_1 та не планує в подальшому брати участь у його вихованні та утриманні. Надавати адресу свого проживання категорично відмовилась, а також додала, що через те, що в неї перелом ноги, не зможе з`явитися до Служби для надання відповідних письмових пояснень.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно з ст.150 цього Кодексу батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Таким чином, у справі, що є предметом розгляду, суд встановив наявність передбачених ч.1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Однак суд звертає увагу, що відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд прийшов наступного. 
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. 
Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Окрім цього, відповідно до ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; враховуючи матеріальне становище дитини, яка перебуває на повному державному утриманні; матеріальне становище відповідача через відсутність доказів скрутного матеріального становища такої; зважаючи на розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у відповідності до законодавчих положень, суд вважає, що щомісячний розмір аліментів, необхідних до стягнення з відповідача на утримання дитини, становить у розмірі 3512,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 квітня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.
Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у ст. ст. 181, 182, ч.3 ст. 166 СК України. Суд приймає аргументи позивача, що наведені останнім як на підстави для стягнення аліментів, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи. 
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо, зокрема надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Аналогічне положення щодо діяльності таких органів передбачено у постанові Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки і піклування» від 24 вересня 2008 року № 866.
Таким чином, враховуючи, що мати дитини позбавляється батьківських прав судовим рішенням, а відтак є необхідність передати дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , органу опіки і піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації для подальшого влаштування.
Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, про задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1331,20 грн в дохід держави.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 259, 265, 273, 280-284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в:
позов Подільської районної в місті Києві державної адміністрація, як органа опіки та піклування в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей- задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3512,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 квітня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.
Передати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , органу опіки і піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації для подальшого влаштування дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1331,20 грн в дохід держави.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
позивач Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, місцезнаходження - місто Київ, Контрактова площа, будинок № 2, код ЄДРПОУ 37333608;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо;
третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, місцезнаходження - місто Київ, вулиця Борисоглібська, буд. 14, ЄДРПОУ 37393756.

Суддя   О. І. Якимець