ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2026 року
м. Київ
справа № 402/551/24
провадження № 61-14769св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Коротуна В. М., 
учасники справи:
позивач - заступник керівника Голованівської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Благовіщенської міської ради,
відповідачі: ОСОБА_1 , Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кашерною Вітою Василівною, на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області в складі судді Ясінського Л. Ю. від 17 березня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду в складі колегії суддів: Письменного О. А., Дуковського О. Л., Дьомич Л. М. від 17 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2024 року заступник керівника Голованівської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Благовіщенської міської рад, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання недійсними наказів, скасування державної реєстрації земельної ділянки та речових прав на неї та повернення земельної ділянки.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в ході моніторингу земельних ділянок в адміністративних межах Благовіщенської міської ради встановлено, що на території ландшафтного заказника місцевого значення «Кошаро-Олександрівський» знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 3525585200:02:000:5104 площею 2 га, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер нерухомого майна 18580189735255) ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку шляхом безоплатної приватизації на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру Кіровоградської області від 14 червня 2019 року № 11-3010/14-19-СГ.
Вказав, що наказом Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області №11-3010/14-19-СГ від 14 червня 2019 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки», затверджено відповідний проєкт землеустрою, щодо відведення земельних ділянок та передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 3525585200:02:000:5104. Указаному наказу ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області передував наказ від 26 квітня 2019 року № 11-1880/14-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення проєкту із землеустрою». У подальшому, державним реєстратором Данилово-Балківської сільської ради Кондратюк М. П. 24 червня 2019 року за № 32116994 зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Прокурор зазначив, що набуття ОСОБА_1 права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3525585200:02:000:5104, яка має особливий статус цільового призначення (особливо цінних земель природно-заповідного фонду), а також згідно положень цивільного законодавства відноситься до земель обмеженої обороноздатності так як входить в межі об`єкту природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Кошаро-Олександрівський». Розташування земельної ділянки, яку набула ОСОБА_1 у межах ландшафтного заказника місцевого значення «Кошаро-Олександрівський», за чинним законодавством, свідчить про її віднесення до земель природно-заповідного, що унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Також зазначив, що цільове призначення спірних земельних ділянок було змінено при їх передачі у власність з метою неправомірного позбавлення територіальної громади права власності на землю. Проте така незаконна зміна не має правового значення, оскільки статус спірних земельних ділянок першочергово визначається розташуванням на них об`єкта природно-заповідного фонду і спеціальним режимом цих територій.
Також зазначив, що при погодженні проєкту землеустрою щодо відведення вказаної ділянки допущено порушення законодавства, а саме всупереч частини восьмої статті 118, частини третьої статті 186-1 ЗК України, статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» проєкт землеустрою не був погоджений з Департаментом екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації.
Посилаючись на ці обставини, прокурор просив визнати недійсними накази Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26 квітня 2019 року № 11-1880/14-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та № 11-3010/14-19СГ від 24 червня 2019 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3525585200:02:000:5104 з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на неї; зобов`язати ОСОБА_1 повернути територіальній громаді в особі Благовіщенської міської ради земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 3525585200:02:000:5104.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 березня 2025 року позов задоволено. Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26 квітня 2019 року № 11-1880/14-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою». Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-3010/14-19-СГ від 24 червня 2019 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність». Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3525585200:02:000:5104, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на неї. Зобов`язано ОСОБА_1 , повернути територіальній громаді в особі Благовіщенської міської ради земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 35255885200:02:000:5104. Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірна земельна ділянка відноситься до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює її передачу у приватну власність з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Благовіщенської міської ради.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 17 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кашерна В. В., залишено без задоволення. Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 березня 2025 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач довів належними та допустимими доказами, що земельна ділянка, площею 2 га, кадастровий номер 3525585200:02:000:5104, яка була отримана ОСОБА_1 знаходиться в межах земель території ландшафтного заказника місцевого значення «Кошаро-Олександрівський», які є землями природно-заповідного фонду та не підлягають передачі у приватну власність, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
24 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Кашерна В. В. звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 березня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 17 вересня 2025 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.
Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 910/3724/14 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2026 року відкрито провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу № 402/551/24 з Благовіщенського районного суду Кіровоградської області.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що наказом ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-1880/14-19-СГ від 26 квітня 2019 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою був наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2 га, в тому числі: пасовища площею 2 га (кадастровий номер 3525585200:02:000:5104) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Луполовської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області.
Наказом ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-3010/14-19-СГ від 24 червня 2019 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено «Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі, на території Луполовської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту)». Надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2 га, в тому числі: рілля площею 2 га (кадастровий номер 3525585200:02:000:5104) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Луполовської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області. Наказом визначено категорію земель спірної земельної ділянки - сільськогосподарського призначення.
На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26 квітня 2019 року № 11-1880/14-19 СГ ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку шляхом безоплатної приватизації, що підтверджується інформаційною довідкою № 1858018735255 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2 га, в тому числі: рілля площею 2 га (кадастровий номер 3525585200:02:000:5104) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Луполовської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області.
Рішенням № 337 шістнадцятої сесії Кіровоградської обласної Ради 6 скликання 27 липня 2012 року «Про оголошення територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення» на території Благовіщенської міської ради створений ландшафтний заказник місцевого значення «Кошаро-Олександрівський».
23 серпня 2012 року охоронним зобов`язанням № МЗ0ланд76-564 від укладеного Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області та Ульяновською РДА органу виконавчої влади ландшафтний заказник місцевого значення «Кошаро-Олександрівський» передано під охорону.
У подальшому 12 червня 2023 року переукладено охоронне зобов`язання МЗланд76-564 з Благовіщенською міською радою.
За таких обставин, ландшафтний заказник місцевого значення Кошаро-Олександрівський, який був створений 27 липня 2012 року, є об`єктом природно-заповідного фонду. 
Установлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3525585200:02:000:5104 належить до земель сільськогосподарського призначення приватної власності має цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Також, встановлено з графічних даних Публічної кадастрової карти (вкладення «Природно-заповідний фонд»), що дана земельна ділянка з кадастровим номером 3525585200:02:000:5104 розташована на території Ландшафтного заказника місцевого значення «Кошаро-Олександрівський».
2.Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до статті 43 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Аналогічний зміст має частина перша статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».
До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 ЗК України).
Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.
На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки.
Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду (частини друга четверта статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»).
Указані статті імперативно відносять землі, яким встановлено статус територій чи об`єктів природно-заповідного фонду, до категорії земель природно-заповідного фонду за фактом знаходження на них об`єктів, які мають спеціальний статус та перебувають під особливою державною охороною.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії наказу надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Луполовської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, в тому числі: 2,0000 га рілля, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
В подальшому, ТОВ компанія «Альтера» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам ( ОСОБА_1 ) для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ А.01.03), розташовані на території Луполівської селищної ради Благовіщенський район Кіровоградської області.
Ураховуючи імперативні положення статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» і статті 43 ЗК України, вказана земля є землями природно-заповідного фонду, перебуває під особливою охороною, щодо неї встановлений спеціальний порядок вилучення (стаття 150 ЗК України), відтворення і використання, а також обмеження щодо її цивільного обороту.
Так, пунктом «в» частини четвертої статті 83 ЗК України визначено, що землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом, не можуть передаватись із комунальної у приватну власність.
Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
З аналізу наданих доказів та встановлених судом обставин вбачається, що спірна земельна ділянка відноситься до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює її передачу у приватну власність з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Благовіщенської міської ради.
При цьому, передача ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства із визначенням її категорії за основним цільовим призначенням як землі сільськогосподарського призначення, призводить до фактичної зміни меж ландшафтного заказника місцевого значення «Кошаро - Олександрівський», в частині його зменшення.
Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Позивач довів належними та допустимими доказами, що земельна ділянка, площею 2,0000 га, кадастровий номер 352558200:02:000:5104, яка була отримана ОСОБА_1 знаходиться в межах земель території ландшафтного заказника місцевого значення «Кошаро - Олександрівський», які є землями природно-заповідного фонду та не підлягають передачі у приватну власність, а тому правильним є висновок суду першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 575/462/21 (провадження № 61-2648св22).
Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» - це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.
У справах «Рисовський проти України» (рішення від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» (рішення від 16 лютого 2017 року, заява № 43768/07), пов`язаних із земельними правовідносинами, ЄСПЛ, установивши порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначив про право добросовісного власника на відповідну компенсацію чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на землю.
Водночас висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а з урахуванням фактичних обставин справи, оскільки цей суд рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника. Адже певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції, можуть бути пов`язані з протиправною поведінкою самого набувача майна.
У справі, яка розглядається, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судами попередніх інстанцій обставини та застосовані правові норми, не виявлено невідповідності заходу втручання держави у право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.
Оскільки у цій справі суди попередніх інстанцій встановили, що спірна земельна ділянка вибула із власності держави всупереч вимогам закону, то повернення її власнику є законним, пропорційним та виправданим заходом, який переслідує легітимну мету та необхідний у демократичному суспільстві, не порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.
Аргументи заявника про неврахування висновків Верховного Суду, наведених у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені судами у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду, наведеним заявником у касаційній скарзі.
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.
З огляду на те що Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, розподіл судових витрат понесених заявником відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кашерною Вітою Василівною, залишити без задоволення.
Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 березня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 17 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: М. Є. Червинська

І. А. Воробйова

В. М. Коротун