Провадження № 2/641/3830/2026 | Справа № 641/5715/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 вересня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд міста Харкова в складі головуючого судді Василенко О.Я., за участю секретаря судового засідання Кривенко А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
Представник ТОВ «Споживчий центр» Колеснікова І.О. звернулася до Слобідського районного суду міста Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_1 ) заборгованість за Кредитним договором № 30.04.2025-100002138 від 30.04.2025 у розмірі 14288.63 грн, а також судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Споживчий центр» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) 30.04.2025 уклали Кредитний договір (оферти) № 30.04.2025-100002138 (далі – Договір), відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн., на вказаний у заявці строк; дата надання/видачі кредиту – 30.04.2025; строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 16.09.2025; процентна ставка - фіксована у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку кредитування; комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми Кредиту та дорівнює 1000 грн 00 коп;  неустойка: 50 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до Договору кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 5000 грн, отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 14288.63 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн., процентів - 6300 грн, комісії (пов`язаної з наданням кредиту) – 588,63 грн, неустойки - 2400 грн.
Відповідач правом на відзив не скористалася, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надала.
Процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 15.06.20256 справа передана на розгляд судді Василенко О.Я.
Ухвалою судді Слобідського районного суду міста Харкова від 18.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через систему «Електронний суд», в позовній заяві просив розглянути справу в спрощеному позовному провадженні за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судові засідання 11.08.2026, 07.09.2026 та 14.09.2026 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, на адресу її останнього відомого місця проживання, та крім того публікацією оголошення про виклик на офіційному вебпорталі Судової влади України, поштові повідомлення повернулися з відміткою: «адресат відсутній», що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11406/17, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням, причини неявки суду не повідомила.
Враховуючи зазначене, на підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 
Оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Фактичні обставини, встановлені судом, та застосовані норми права
30.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір (кредитної лінії) №30.04.2025-100002138 (далі - Договір), шляхом підписання сторонами пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) та Заявки кредитного договору (кредитної лінії). Сторони погодили такі умови: сума кредиту- 5000 грн, строк кредитування - 140 днів; дата повернення (виплати) кредиту - 16.09.2025; процентна ставка - фіксована у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку кредитування; комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 1000 грн 00 коп.; денна процентна ставка - 0.87%; порядок повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування кредитом, а також комісії- відповідно до Графіку платежів; неустойка: 50 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 
На виконання Договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 , що зазначена в Договорі, через платіжну систему платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення», сервіс онлайн платежів IPay.ua, що підтверджується довідкою платіжного провайдера від 16.04.2026 №1-1604.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості заборгованість за Договором становить: 5000,00 грн основний борг, 6300,00 грн проценти, 588,63 грн комісії; 2400,00 грн неустойки; разом 14288.63,00 грн. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Суд встановив, що Договір укладений за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) кредитодавця, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, та має силу договору, який укладений в письмовій формі.
На виконання Договору кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн. Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов Договору.
Оскільки, відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором не виконала, у неї виникла заборгованість.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Суд встановив, що проценти за користування кредитом нараховані позивачем в межах строку кредитування, а тому підлягають задоволенню.
Відповідачем доказів погашення суми кредиту за Договором та процентів за користування ним суду не надано, а також не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості наданого позивачем розрахунку. 
Отже, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5000 ,00 грн за сумою кредиту, а також 6300,00 грн заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, суд вважає вимоги зі стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 588,63 грн обґрунтованими. 
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 2400,00 грн заборгованості за неустойкою, суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України № 64/2022 від 22.02.2024, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та станом на день розгляду справи не закінчився та не скасовано.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 розяснила, що норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнювальні положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України. Заначений принцип відображений також у Рішенні Конституційного Суду України від 13.03.2012 у справі № 5-рп/2012. Відтак, хоч зміни в Закону України «Про споживче кредитування» прийнятий пізніше, проте статтею 4 ЦК України встановлено, що інші закони України приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, а на суб`єкта законодавчої ініціативи, що подає до Верховної Ради проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, покладено обов`язок одночасно подати до Верховної Ради проект закону про внесення змін до ЦК України, які мають розглядатися одночасно. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідні зміни до ЦК України подані не були, то з огляду на положення статті 4 ЦК України та позицію Конституційного Суду України застосування колізійного принципу lex posterior derogat priori (лат. «пізніший закон скасовує попередній») у цій ситуації неможливе
За таких обставин, позовна вимога про стягнення з відповідачки неустойки не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості за Договором підлягають задоволенню в сумі 11888,63 грн, яка складається з: 5000, грн за сумою кредиту; 6300,00 грн - проценти за користування кредитом; 588,63,00 комісія за надання кредиту.
Щодо розподілу судових витрат
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
На підтвердження судових витрат позивач надав суду квитанцію про сплату судового збору в сумі 2662,40 грн, а також опис вкладення до листа та квитанцію про поштове відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу на суму 140,58 грн
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2332,08 грн (2662,40 грн + 140,58 грн х83,20% задоволених вимог).
Керуючись ст. 4, 10 - 13, 141, 263 - 265, 268, 273, 280 - 283, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 30.04.2025-100002138 від 30.04.2025 у розмірі 11888,63 грн, а також судові витрати у розмірі 2332,08 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833, МФО 305299, НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя О.Я.Василенко