| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/23863/23 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді:  Беспалов О.О.,
Кравченко Є.Д.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДЛІМ" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДЛІМ" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22 травня 2023 року № 0084330407.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року позов задоволено:
визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 22.05.2023 № 0084330407.
Не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року, Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.
На обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що розрахунки коригування зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням граничного строку, а тому постачальник мав право зменшити податкові зобов`язання лише в податковій декларації за той звітний період, у якому такі розрахунки коригування зареєстровано, тобто за березень 2023 року, а не за лютий 2023 року.
Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував висновків контролюючого органу, викладених у відзиві на позовну заяву, помилково зазначивши, що відповідач не скористався правом на його подання. Водночас, як зазначає апелянт, відзив було направлено до суду 03 серпня 2023 року з дотриманням установленого строку.
Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив вимоги статей 72, 73, 77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не надав належної оцінки доказам, наявним у матеріалах справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відзив від позивача до суду не надходив.
Як встановлено судом, Головне управління ДПС у Київській області провело камеральну перевірку даних, задекларованих Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДЛІМ" у податковій звітності з податку на додану вартість за лютий 2023 року, за результатами якої складено акт від 19 квітня 2023 року № 7500/10-36-04-07/44424253.
За висновками акта Товариство порушило вимоги підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192, пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України: до рядка 7 "Коригування податкових зобов`язань" податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2023 року (від 20 березня 2023 року № 9054846222) Товариство включило розрахунки коригування на зменшення суми компенсації, складені у лютому 2023 року, які, за позицією контролюючого органу, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням граничного строку реєстрації на суму податку на додану вартість 355 999,64 грн і підлягали включенню до декларації того звітного періоду, в якому їх зареєстровано, тобто за березень 2023 року.
На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 22 травня 2023 року № 0084330407, яким Товариству зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 356 000 грн.
Колегія суддів, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги - стаття 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника й отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Розрахунок коригування, складений постачальником до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в якому передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувачем (покупцем), для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, реєстрація здійснюється протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування отримувачем (покупцем). 
На період дії воєнного стану цей строк становить 18 календарних днів з дня отримання розрахунку коригування покупцем (пункт 89 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України).
Зі змісту наведених норм вбачається, що граничний строк реєстрації розрахунку коригування на зменшення суми компенсації, обов`язок реєстрації якого покладено на покупця, обчислюється не від дати складення такого розрахунку постачальником, а від дня його отримання покупцем.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2026 року у справі № 500/5906/24: "строки реєстрації РК, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику обраховуються від дня отримання такого РК до податкової накладної отримувачем (покупцем), а не від дати складання такого розрахунку". У цій же постанові Верховний Суд зазначив, що податковий орган "не має права самостійно встановлювати додаткові умови чи строки, не передбачені ПК України та іншими нормативно-правовими актами, такі як початок відліку строку з дати складання РК для цілей реєстрації останнього в ЄРПН", а та обставина, що Кодекс не передбачає механізму фіксації дати отримання покупцем розрахунку коригування, "не змінює змісту наведених норм".
Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив у постановах від 23 січня 2025 року у справі № 280/4889/24, від 12 березня 2025 року у справах № 380/3834/24 та № 160/12120/24, від 23 квітня 2025 року у справі № 380/16853/24 і від 17 вересня 2025 року у справі № 520/38042/23.
У межах цієї справи контролюючий орган обчислив граничний строк реєстрації спірних розрахунків коригування виходячи з дати їх складення - як розрахунків, складених після 16 числа календарного місяця, з граничним строком реєстрації до 18 числа місяця, наступного за місяцем складення, - застосувавши загальний строк реєстрації замість спеціального, передбаченого для розрахунків коригування на зменшення суми компенсації. При цьому ні в акті перевірки, ні під час розгляду справи контролюючий орган не встановив дня фактичного отримання покупцями жодного зі спірних розрахунків коригування та не довів, що їх реєстрацію проведено поза межами 18 календарних днів від дня такого отримання.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Так, обов`язок установити день отримання покупцем розрахунку коригування та довести факт порушення граничного строку реєстрації, обчисленого від цього дня, лежав на контролюючому органі, проте виконаний не був.
А отже, висновок контролюючого органу про реєстрацію спірних розрахунків коригування з порушенням граничного строку є недоведеним. За таких обставин включення Товариством сум зменшення податкових зобов`язань до декларації за лютий 2023 року - період складення розрахунків коригування - узгоджується з підпунктом 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, а податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 22 травня 2023 року № 0084330407 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість є протиправним.
Щодо доводу апелянта про неврахування судом першої інстанції відзиву контролюючого органу колегія суддів зазначає таке. 
Із матеріалів справи вбачається, що відзив на позовну заяву Головне управління ДПС у Київській області направило до Київського окружного адміністративного суду 03 серпня 2023 року, тоді як в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції помилково вказав, що відповідач правом на подання відзиву не скористався. Водночас, викладені у відзиві доводи контролюючого органу повно досліджено та оцінено судом апеляційної інстанції під час перегляду справи, і ці доводи, як зазначено вище, ґрунтуються на помилковому обчисленні граничного строку реєстрації розрахунків коригування. Таким чином, допущене судом першої інстанції порушення не призвело до ухвалення неправильного по суті рішення і згідно з частиною другою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для його скасування.
Помилковими є й мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку про своєчасність реєстрації розрахунків коригування, а саме ототожнення граничного строку реєстрації розрахунків коригування зі строком подання податкової декларації. Проте за наведених вище підстав рішення суду першої інстанції є правильним по суті, а помилковість окремих його мотивів не впливає на законність ухваленого рішення.
Довід апелянта про порушення судом першої інстанції статей 72, 73, 77 і 90 Кодексу адміністративного судочинства України є похідним від його позиції щодо обчислення граничного строку реєстрації розрахунків коригування і зводиться до незгоди з оцінкою доказів, здійсненою судом, а тому окремої оцінки не потребує. Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи та узгоджуються зі сталою практикою Верховного Суду, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують. 
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: О.О. Беспалов
Є.Д. Кравченко

(Повний текст постанови суду виготовлено 20 серпня 2026 року)