Віньковецький районний суд Хмельницької області

Справа № 670/303/26
Провадження № 2/670/328/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року селище Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Мамаєва В.А.
за участю секретаря судового засідання Кушнір О.В.
позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача по батьковій лінії - ОСОБА_4 , який до дня смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина. Батько позивача та син ОСОБА_4 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка є спадкоємицею за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач вказує, що мала багато проблем із своїм здоров`ям та хворобою своєї матері. В 2013 році матері позивача - ОСОБА_6 було діагностовано хронічну мієлоїдну лейкемію, тобто повільно прогресуючий рак крові при якому стовбурні клітини кісткового мозку виробляють надлишок аномальних гранулоцитів через утворення «філадельфійської хромосоми», у зв`язку з чим потребує постійного лікування. На початку 2025 року матір потрапила на стаціонарне лікування до Хмельницької обласної лікарні, а після виписки потрапила на стаціонарне лікування до травматологічного відділення КНП «Віньковецька БЛ». У квітні 2025 року матір потрапила на стаціонарне лікування до Університетської клініки ВНМУ ім. М.І. Пирогова. У зв`язку з хронічними хворобами матері та потребою у коштах на лікування та реабілітацію позивач перебуває на роботі за кордоном, а саме у Польщі. 09.05.2025 року позивачка приїхала до України на похорон дідуся, але вже 12.05.2025 року була змушена знову повернутися на роботу у Польщу. У Польщі у позивачки виникли проблеми зі здоров`ям та 14.06.2025 року вона повернулась до України. Після обстеження вона знову 21.06.2025 року поїхала на роботу за кордон. Окрім того, бабуся позивачки казала, що дід свій будинок подарував братові її батька, а тому вона вважала, що спадщина після смерті діда відкриватися не буде. Як виявилося пізніше дід мав намір подарувати будинок ОСОБА_3 , але потрапив до лікарні, де помер не встигнувши підписати договір. Поважними причинами несвоєчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся послугувало декілька факторів, перш за все пов`язаних із станом здоров`я позивачки та її матері, перебування позивачки за межами країни та отримання недостовірної інформації щодо спадкового майна від бабусі. У зв`язку з тяжкою хворобою матері тривалий час позивач працює у Польщі, що підтверджується трудовим договором, щоб заробити на лікування матері і своє проживання. Саме такі істотні причини незалежні від волі позивачки і послугували у тому, що ОСОБА_1 пропустила визначений законодавством шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті дідуся. Адже перебуваючи та працюючи тривалий час закордоном позивачка не мала можливості вчасно зайти до нотаріуса, додому приїздила на декілька днів, оскільки потрібно було відвезти матір до медичних установ і допомогти їй. Потім у самої ОСОБА_1 виникли проблеми зі здоров`ям, які також потребували обстеження та лікування. А також, потрібно було знову повертатись до роботи у Польщі щоб не втратити робоче місце, оскільки це б призвело до того, що позивачка не змогла б допомогти матері у придбані необхідних ліків та проходженні лікувальних процедур. Позивачка просить суд визначити їй строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за правом представлення після смерті діда - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
07.05.2026 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
04.06.2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, але надала на адресу суду заяву, у якій позов підтримує та просить розглядати справу у її відсутність.
Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що позивач не надала поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд у численній практиці неодноразово зазначав, що поважними є лише ті причини, які були об`єктивними, непереборними та створювали істотні труднощі для спадкоємця у поданні заяви нотаріусу. Сам по собі факт хвороби родича, перебування за кордоном, необізнаність щодо порядку оформлення спадщини або помилкове уявлення про відсутність спадкового майна не є безумовними підставами для поновлення строку. Так, посилання позивачки на перебування за межами України, як на поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, є безпідставними, оскільки перебуваючи на безпечній території європейських держав, позивачка мала об`єктивну змогу звернутися до консульської установи України в країні її перебування. Також позивачка мала можливість направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому вказати про прийняття спадщини. Просить відмовити у задоволені позову.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26 червня 2024 р. у справі № 686/5757/23 вказала, що з урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців;2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.01.2015 року.
Померлий ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_1 та сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 27.06.2000 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 00056990480 від 10.03.2026 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 10.03.2026 року.
Згідно довідки Віньковецької селищної ради № 432 від 17.03.2026 року ОСОБА_4 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 , і на день смерті до складу його сім`ї входили: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - дружина; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - син.
Із копії спадкової справи № 214/2025, заведеної після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що спадщину прийняв його син - ОСОБА_3 (відповідач), а дружина померлого - ОСОБА_7 відмовилася від прийняття спадщини за законом на користь сина ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 20.10.2025 року у справі № 686/936/22 вказав, що спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу) 
Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є спадкоємцем за правом представлення після померлого діда ОСОБА_4 до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, але пропустила шестимісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується листом нотаріуса № 36/01-16 від 12.02.2026 року.
На підставі наданої позивачем медичної документації судом встановлено, що матір позивачки - ОСОБА_6 дійсно хворіє на хронічну мієлоїдну лейкемію, хронічна фаза, велика молекулярна відповідь ММR, остеохондроз хребта 2 ст., ускладнений больовим синдромом, множинними протрузіями та килами дисків ПВХ, деформуючим спонділоатрозом, патологічний кіфоз І ст., лівобічний сколіоз грудного відділу хребта І ст. та систематично проходить стаціонарне та амбулаторне лікування. У зв`язку з хронічними хворобами матері та потребою у коштах на лікування та реабілітацію позивач перебуває на роботі за кордоном, а саме у Республіці Польща, що підтверджується трудовим договором від 31.10.2024 року. 09.05.2025 року позивач приїхала до України на похорон діда - ОСОБА_4 , але вже 12.05.2025 року була змушена знову повернутися на роботу у Республіку Польщу. У Польщі у позивача виникли проблеми зі здоров`ям і 14.06.2025 року вона повернулась до України для проходження медичного обстеження, де їй встановили діагноз кісти лівої молочної залози та дифузної доброякісної гіперплазії. Після обстеження вона знову 21.06.2025 року поїхала на роботу за кордон. У період з 3 по 27.09.2025 року перебувала в Україні для догляду за матір`ю, після чого повернулася на роботу до Республіки Польщі і повернулася в Україну лише 02.01.2026 року, що підтверджується візами № НОМЕР_4 та № 104216894, тобто після закінчення строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини позивачка звернулася 12.02.2026 року.
Посилання позивачкою про надання їй бабусею недостовірної інформації щодо спадкового майна після смерті дідуся не є поважною причиною для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 вказала, що необізнаність особи про наявність спадкового майна не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного статтею 1270 ЦК України, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи (дивись постанову Верховного Суду від 27.08.2024 року у справі № 533/835/23).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
Незначний пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини також може враховуватися судами при оцінці поважності пропуску строку для прийняття спадщини. Так, у постанові від 27.08.2024 року у справі № 533/835/23 Верховний Суд визнав поважними обставинами пропуск строку, який становив 1 місяць 23 дні, що було оцінено як незначний. Подібні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі № 758/13293/18, від 12.10.2021 року у справі № 953/8112/20.
Тому дослідивши у даній справі надані сторонами докази суд вважає, що позивачем доведено, що вона на протязі строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України, мала матір, яка хворіла на тяжкі хронічні захворювання і у зв`язку з цим потребувала догляду та лікування, сама позивачка також захворіла та у зв`язку з цим проходила медичне обстеження, працювала за кордоном у республіці Польща, щоб забезпечити ліками матір та мати засоби до існування, а тому проживала на значній відстані від місця розташування спадкового майна (поважна причина відповідно до правового висновку викладеного Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23). Крім того, суд враховує, що позивач звернувшись до нотаріуса 12.02.2026 року із заявою про прийняття спадщини, пропустила строк для прийняття спадщини на незначний термін (дивись постанову Верховного Суду від 27.08.2024 року у справі № 533/835/23). А тому оцінюючи всі ці причини у їх сукупності, а також враховуючи такі засади цивільного судочинства як розумність, добросовісність та справедливість, суд приходить до висновку, що у позивача існувати об`єктивні та істотні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини та можливим відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, який буде достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, після померлого діда - ОСОБА_4 , а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі ст.ст. 1261, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті діда - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Повне найменування сторін:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду виготовлене 28.07.2026 року.

Суддя В.А. Мамаєв