БІЛОГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД  ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ вул. Шевченка, 42, смт Білогір`я, Шепетівський район, Хмельницька область, 30200 тел./факс (03841) 2-14-44, тел. 2-03-97, е-mail: inbox@bg.km.court.gov.ua, web:https://bg.km.court.gov.ua/sud2201/, код ЄДРПОУ 02886947

Справа № 669/644/26
Провадження № 2/669/509/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2026 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області 
в складі: головуючого – судді Вишневського В.О.,
з участю: секретаря судового засідання Юрчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:
21 липня 2026 року ТОВ «Новий Колектор» через представника – Таранущенко К.В. звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 09 грудня 2020 року № 09.12.2020-100003596 в розмірі 15000 грн, з яких: 5000 грн – заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту), 10000 грн – заборгованість за відсотками.
Крім цього, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «Новий Колектор» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати понесені позивачем внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками в розмірі 208,98 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник вказала, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу від 09 жовтня 2024 року № СЦ-091024-14, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». 
Додатком № 2 до даного договору було визначено перелік № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 09 грудня 2020 року № 09.12.2020-100003596 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, боржником за яким являється ОСОБА_1 .
Крім того, представник зазначив, що між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор», та ОСОБА_2 09 грудня 2020 року укладено кредитний договір (оферта) № 09.12.2020-100003596, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору.
Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн строком на 14 днів за процентною ставкою, яка становить 28 %, тобто 1400 грн. Кінцева дата сплати кредиту – 22 грудня 2020 року. Надання коштів в кредит належним чином підтверджується квитанцією про перерахунок коштів від 09 грудня 2020 року та карточкою Субконто боржника (випискою) по кредитному договору.
Зазначив, що свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у розмірі встановленому договором, однак, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого у нього склалась заборгованість перед позивачем в розмірі 15000 грн.
Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2026 року справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник ТОВ «Новий Колектор» – в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просила справу розглядати за відсутності представника.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_1 ) повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із зворотньою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву до суду не подав та про причини своєї неявки суд не повідомив. 
Враховуючи норми п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
У порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 09 грудня 2020 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір (оферта) № 09.12.2020-100003596 шляхом підписання Заявки за допомогою його підписання одноразовим ідентифікатором F232.
Відповідно до умов договору та заявки від 09 грудня 2020 року, відповідачеві було надано кредит у розмірі 5000 грн.
Строк на який надається кредит - 14 календарних днів з дати отримання, проценти – 1400 грн, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка), графік платежів: сума кредиту у розмірі 5000 грн та проценти в сумі 1400 грн сплачуються до 22 грудня 2020 року.
В заявці вказано, що позичальник підтверджує, що інформація, зазначена в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в ч. 2 ст. 12 та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» йому надана, він ознайомився з нею за посиланням.
Також в даному документі позичальник надав кредитору свою згоду та право передавати, зберігати, збирати, використовувати, отримувати, поширювати, обробляти будь-яку інформацію про нього до\від\через ТОВ «Українське бюро кредитних історій», що знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д.
В подальшому, 09 жовтня 2024 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № СЦ-091024-14, згідно з яким ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр».
Згідно додатком № 2 до договору факторингу від 09 жовтня 2024 року № СЦ-091024-14 було визначено перелік № 1 боржників за якими відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором від 09 грудня 2020 року № 09.12.2020-100003596 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, боржником за яким являється ОСОБА_1 ..
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором про надання кредиту від 09 грудня 2020 року № 09.12.2020-100003596 не виконав, внаслідок чого станом на 20 липня 2026 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 15000 грн, з яких: 5000 грн – заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту), 10000 грн – заборгованість за відсотками,що підтверджується довідкою про розмір простроченої заборгованості від 30 квітня 2026 року № 13670/26-ДПЗ.
Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.)
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі викладеного суд вважає, що кредитний договір від 09 грудня 2020 року № 09.12.2020-100003596, підписаний ОСОБА_1 , за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним, товариство виконало умови договору та надало позичальниці кредит в узгодженому сторонами розмірі, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
З урахуванням викладеного, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вбачає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 09 грудня 2020 року № 09.12.2020-100003596, в загальному розмірі 15000 грн, з яких: 5000 грн – заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 10000 грн – заборгованість по відсотках за користування кредитом.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позов заявлено з ціною 15000 грн, та задоволено на таку суму, тобто на 100 %.
За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1741,95 грн сплаченого судового збору сплата яких належним чином підтверджується платіжною інструкцією від 20 липня 2026 року № 3720479425, а також 208,98 грн витрат, понесених внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу, що підтверджується квитанцією від 20 липня 2026 року № 2166070 ТОВ «Поштової служби «E-Пост». 

Керуючись ст. ст. 526, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 274, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором від 09 грудня 2020 року № 09.12.2020-100003596 в сумі 15000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 5000 грн та заборгованість за процентами – 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрат, понесених внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу – 208,98 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Білогірським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: 

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, оф. 601, код ЄДРПОУ: 43170298;

відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Василь ВИШНЕВСЬКИЙ