справа № 208/3054/26
провадження № 2/208/3779/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 р.    м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського, Дніпропетровської області, у складі: 
головуючого судді Кузнєцової А.С.,
за участю секретаря судового засідання: Вікторовської О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії щодо приватизації нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулись до Заводського районного суду міста Кам`янського з позовом до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії щодо приватизації нерухомого майна:
-визнати дії департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради щодо відмови в проведенні приватизації квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю ордеру на вселення неправомірними;
-зобов`язати виконавчий комітет Кам`янської міської ради, департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради вчинити дії щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 за відсутності ордеру.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 07.08.1980 року. До вказаної квартири позивач вселилась на підставі ордеру, виданого на її ім`я 11.06.1984 року за вказаною адресою також був зареєстрований син позивача, ОСОБА_3 , який також проживає у зазначеній квартирі по теперішній час. 
З метою приватизації житлової площі, а саме квартири АДРЕСА_1 позивач через Комунальне підприємство “Ордер” звернулас до виконавчого комітету Кам`янської міської ради, як до органу приватизації з заявою про оформлення передачі вказаної квартири у приватну власність. Однак, 27.01.2026 року за №05-11/152 ОСОБА_1 отримала відповідь від департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, в якій було зазначено про відмову у передачі квартири у власність з підстав відсутності у поданих документах копії ордера на житлове приміщення. 
Позивачі, посилаючись на практику Верховного Суду, зазначають, що відсутність ордера на вселення, за умови, що особа проживає у житлі на законних підставах, не може бути єдиною підставою для відмови в проведенні приватизації, оскільки перелік підстав для відмови у приватизації, наведений в Законі, який є вичерпним, не передбачає такої підстави для відмови у приватизації, а тому вважають дії відповідачів неправомірними.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області Кузнєцової А.С справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України
Ухвалою Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 01.06.2026 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання сторони не з`явились.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про дату, час проведення судового засідання повідомлені належним чином відповідно до ст.ст.128,130 ЦПК України, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України представником позивача – адвокатом Таліповою А.Г. надано суду заяву про розгляд справи у її та позивачів відсутності, позовні вимоги підтримано.
Представник відповідача - Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, відзиву на позовну заяву в порядку ст. 191 ЦПК України, не подано, про дату, час судових засідань по справі відповідач повідомлявся належним чином. Надано заяву про розгляд справи на розгляд суду і без участі його представника.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. 
З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.
Відповідно до копії особового рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 з 07.08.1980 року зареєстрована ОСОБА_1 , з 11.06.1984 року за вказаною адресою також був зареєстрований син позивачки, ОСОБА_3 , та 16.01.1196 зареєстрований чоловік позивачки – ОСОБА_4 (вибув ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с.18).
Згідно до довідки ТОВ «Абонент ХХІ» від 27.02.2026р. квартиронаймач квартири за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 . Її сім`я складається з двох осіб з 23.04.2004 р.: ОСОБА_1 – квартиронаймач, ОСОБА_3 – син (а.с.17).
08.12.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Кам`янської міської ради із заявою про надання архівного витягу та 24.12.2025 року нею отримано відповідь, в якій зазначається, що рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради народних депутатів від 11.08.1982 року №331 «Об упорядочении нумерации домов», нумерація будинку АДРЕСА_3 змінено на АДРЕСА_4 . При поаркушному перегляді документів архівного фонду «Виконавчий комітет Заводської районного Ради депутатів трудящих» за 1980 рік, відомості щодо виділення житлової площі за адресою: АДРЕСА_5 не виявлені (а.с.12).
ОСОБА_1 для реалізації свого права на приватизацію через Комунальне підприємство “Ордер” звернулась до виконавчого комітету Кам`янської міської ради, як до органу приватизації з заявою про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність.
27.01.2026 року за №05-11/152 ОСОБА_1 отримала відповідь від департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, в якій було зазначено про відмову у передачі квартири у власність з підстав відсутності у поданих документах копії ордера на житлове приміщення (а.с.16).
Керуючись частиною 3 статті 89 Цивільного процесуального кодексу, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановлено, що відмову позивачеві у приватизації житлового приміщення було мотивовано посиланням на пункт 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396.
Цим пунктом встановлюється перелік документів, які надаються до органу приватизації. Серед них вказується на ордер на житлове приміщення.
Суд вважає, що відмова у приватизації квартири посиланням на ненадання копії ордеру є формальним підходом. Ордер на квартиру – документ, який дозволяє заселитися в нерухомість державного житлового фонду.
Пунктом 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470 (далі - постанова № 470), встановлюється, що при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію. Тому у наймача квартири цей документ завжди відсутній, і з різних причин він не завжди може отримати копію цього документу.
Для громадян ордер діє 30 днів, а після заселення основним документом стає договір найму, який зберігається до 5-7 років після припинення дії, але сам ордер залишається в архіві установи.
Дійсна необхідність надання цього документу обумовлена метою підтвердження легітимності права користування заявником конкретною житловою площею. 
Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.
Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватно правових відносин.
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказана норма визначає об`єктом захисту як порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року N 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».
Згідно із частиною одинадцятою статті 8 цього Закону спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.
Згідно з пунктом десятим статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону.
Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується.
Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Умовою для проведення приватизації житла є обов`язкове постійне проживання осіб у житлі, яке підлягає приватизації.
Відмова позивачеві у здійсненні приватизації займаної квартири обґрунтовується тим, що пунктом 18 Положення № 396, задля здійснення приватизації житла громадянином до органу приватизації подається: повний перелік документів, які надаються громадянами для приватизації. Одним з необхідних документів є ордер про надання житлової площі.
Враховуючи те, що у позивача оригінал ордеру на квартиру відсутній і вона навіть не може дізнатися, де і в кого він зараз знаходиться, формально позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію житла.
Розглядаючи цю справу, суд посилається на постанову Верховного Суду від 05.02.2020 р. у справі № 759/20387/18, в якій сформульований такий правовий принцип: 
«При розгляді вказаної справи, з метою належного виконання судом покладеного на нього цивільним процесуальним законодавством обов`язку щодо здійснення захисту порушеного права заявника, необхідним є врахування конкретних обставин цієї справи, застосування загальних засад цивільного права - принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також застосування однієї з аксіом цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».
Такий підхід відповідає принципу пропорційності, який у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її до стягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.
Згідно з положеннями пункту 10 статті 8 у прив`язці до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому посилання відповідача на те, що позивач не має права на приватизацію згідно з положенням 18 Положення № 396, оскільки не надано ордеру, є безпідставним.
Виходячи з положень законодавства, а саме п.18 Положення № 396 з урахуванням змісту п. 69 постанови № 470, сама по собі наявність чи відсутність ордера на житлове приміщення в пакеті документів, які подаються громадянином для приватизації житла, не може бути єдиною і остаточною причиною відмови у визнанні права громадянина на приватизацію на тій підставі, що відповідно до п.68 постанови № 470 ордер дійсний лише протягом 30 днів з дня його видачі.
З моменту реєстрації позивачів в квартирі, їх право на користування житловим приміщенням ніким, в тому числі відповідачами не оспорювались, із позовними вимогами до суду про визнання їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням, ніхто, у тому числі відповідачі не звертались.
Стосовно обраного позивачем способу захисту своїх прав суд враховує правові висновки Верховного Суду, висловлені в постанові від 12 березня 2020 року у справі № 483/731/19, в якій Верховний Суд застосував такий спосіб захисту у справі про приватизацію квартири державного житлового фонду, як визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру державного житлового фонду з покладанням обов`язку на останнього оформити право власності на приміщення. При цьому у цій справі було зроблено правовий висновок, що не є належним способом захисту визнання права власності на квартиру. Тобто, суд не може визнати право власності, він може лише визнати безпідставною відмову і зобов`язати орган оформити цю приватизацію.
Таку ж позицію Верховним Судом висловлено в постановах від 08 червня 2022 року у справі № 202/3820/19; від 18 грудня 2018 року у справі № 183/2859/16; від 19 червня 2019 року у справі № 338/347/16-ц; від 30 вересня 2020 року у справі № 754/6918/18; та у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц. 
Тобто, судова практика передбачає такі способи захисту, які зводяться до визнання безпідставною відмови органу приватизації і зобов`язання органу приватизації здійснити приватизацію житла.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про стягнення судових витрат по справі позивачем не заявлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст., ст. 15, 16 Цивільного кодексу України; ст., ст. 64, 65 Житлового кодексу; ст., ст. 4, 5, 19, 141, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 
В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії щодо приватизації нерухомого майна - задовольнити.
Визнати дії департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради щодо відмови в проведенні приватизації квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю ордеру на вселення неправомірними.
Зобов`язати виконавчий комітет Кам`янської міської ради, департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, вчинити дії щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 за відсутності ордеру.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 354, 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дата складання повного тексту рішення суду – 01.07.2026 року.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивачі:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 
- представник позивача – адвокат Таліпова Альона Георгіївна (м.Кам`янське, пр.-т В.Стуса 22-30;
- відповідачі:
- Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, юридична адреса: Дніпропетровська область, м.Кам`янське, пр.-т В.Стуса 10/12, код ЄДРПОУ 20268696;
- Виконавчий комітет Кам`янської міської ради (Дніпропетровська область, м.Кам`янське, майдан П.Калнишевського 2, код ЄДРПОУ 04052072.

Суддя  А.С. Кузнєцова