Справа № 569/10563/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючої судді Балацької О.Р.,
з участю секретаря судового засідання Кулікович Д.П.,
учасників справи:
представника відповідача Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Крижанівський Володимир Петрович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якій просить суд поновити строк на подачу позовної заяви про скасування оскаржуваної постанови, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6117231 від 09 листопада 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 6117231 від 09 листопада 2025 року є необґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки під час зупинки транспортного засобу та розгляду справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції, на думку позивача, не було дотримано вимог законодавства та забезпечено його процесуальних прав. Зокрема, позивач зазначає, що поліцейські не повідомили його про конкретну причину зупинки транспортного засобу, не представилися належним чином, не роз`яснили права, передбачені статтею 268 КУпАП, та не забезпечили можливості надати письмові пояснення і зауваження до розгляду справи. Також позивач вказує на неповідомлення про застосування працівниками поліції технічних засобів фото- та відеофіксації. Крім того, на його переконання, відсутність чинного страхового поліса не могла бути самостійною підставою для зупинки транспортного засобу, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 126 КУпАП. Позивач також вважає, що зміст оскаржуваної постанови не дає можливості чітко встановити, які саме дії поставлено йому у вину. З огляду на викладене позивач просить поновити строк на оскарження постанови, визнати її протиправною та скасувати.
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Івашинюта І.О. у поданому відзиві на позовну заяву заперечив проти позову, вказуючи, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та прийнятою уповноваженою посадовою особою в межах наданих повноважень і у спосіб, визначений законом. Зазначає, що позивач 09.11.2025 керував транспортним засобом без чинного страхового поліса та без права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 126 КУпАП. На підтвердження правомірності постанови відповідач послався на відомості ІПНП, зміст постанови та інші матеріали справи. Також зазначив, що позивач отримав копію постанови на місці її винесення, про що свідчить його підпис, а відсутність відеозапису з нагрудної камери зумовлена закінченням встановленого строку його зберігання. У зв`язку з цим просив у задоволенні позову відмовити.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу адміністративної справи між суддями від 01 травня 2026 року справу передано судді Балацькій О.Р.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2026 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. (а.с. 20-21)
Від представника відповідача Івашинюти І.О. надійшла заява про залишення адміністративного позову без розгляду, в якій він зазначає, що позивач пропустив установленийзаконом десятиденний строкзвернення до суду, оскільки копію оскаржуваної постанови отримав 09.11.2025, що підтверджується його підписом, а штраф сплатив21.11.2025. Вказує, що позивачне навів поважних причин пропуску строку та не надав належних доказів їх поважності. Крім того, зазначає, що позов щодо цієї ж постанови вже подавався 17.04.2026 та бувповернутий судом 23.04.2026. У зв`язку з цим просить визнати причини пропуску строку неповажними та залишити позов без розгляду. (а.с. 28-33)
Від представника відповідача Івашинюти І.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 34-42)
Крім того, 25 травня 2026 року від представника відповідача Добровчан К.Ю. надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи, а саме витягу з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», посилаючись на те, що зазначений доказ помилково не було долучено до заяви про залишення позову без розгляду, поданої 14 травня 2026 року. (а.с. 43-46)
Від представника позивача адвоката Крижанівського В.П. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. (а.с. 50-51)
Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило.
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. 
ІІІ. Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та докази.
Суд встановив, що 09 листопада 2025 року працівниками Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА № 6117231 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, 09 листопада 2025 року о 12 годині 27 хвилин на автомобільній дорозі М-06 Київ–Чоп, 301 км, у населеному пункті Горбаків, ОСОБА_1 керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив вимоги пункту 2.1 ґ Правил дорожнього руху України. (а.с. 18)
Крім того, згідно з оскаржуваною постановою, позивач керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії «В», чим порушив вимоги статті 15 Закону України «Про дорожній рух».
Зазначені дії працівником поліції кваліфіковано за частиною першою та частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а адміністративні правопорушення об`єднано відповідно до частини другої статті 36 КУпАП.
У постанові також зазначено, що відеофіксація розгляду справи про адміністративне правопорушення здійснювалася за допомогою технічного пристрою № 470837.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова містить підписи ОСОБА_1 у пунктах постанови, зокрема у пункті 8, яким підтверджено, що права, передбачені статтею 268 КУпАП, та строк оскарження, передбачений статтею 289 КУпАП, йому роз`яснено, а також у пункті 9, яким підтверджено отримання копії постанови.
Таким чином, з наявної в матеріалах справи копії постанови судом встановлено, що позивач був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ознайомлений із її змістом та отримав копію постанови безпосередньо 09 листопада 2025 року.
Відповідно до витягу з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» щодо обліку адміністративного правопорушення, за оскаржуваною постановою серії ЕНА № 6117231 від 09 листопада 2025 року в інформаційній системі наявні відомості про сплату ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Дата сплати штрафу зазначена як 21 листопада 2025 року.
Зазначені відомості у сукупності з даними оскаржуваної постанови свідчать про те, що позивачу було відомо про факт її винесення та застосування до нього адміністративного стягнення щонайменше з 09 листопада 2025 року.
Разом із тим, до суду з позовом про скасування постанови серії ЕНА № 6117231 від 09 листопада 2025 року позивач звернувся не у встановлений законом десятиденний строк.
Як убачається з матеріалів справи, первинно позов щодо оскарження зазначеної постанови був поданий представником ОСОБА_1 до Рівненського міського суду Рівненської області 17 квітня 2026 року. Вказаний позов розглядався судом у справі № 569/9153/26 та був повернутий ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2026 року.
Після повернення первинної позовної заяви позивач повторно звернувся до суду з позовом про скасування тієї ж постанови серії ЕНА № 6117231 від 09 листопада 2025 року. Провадження у справі № 569/10563/26 відкрито ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2026 року.
Звертаючись із повторним позовом, позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, посилаючись на обставини, які, на його думку, перешкоджали своєчасному оскарженню постанови.
Предметом спору у цій справі є правомірність постанови серії ЕНА № 6117231 від 09 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою та частиною другою статті 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення.
Судом досліджено оскаржувану постанову серії ЕНА № 6117231 від 09 листопада 2025 року, витяг з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», матеріали позовної заяви, відзив відповідача, заяву про залишення позову без розгляду та інші письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи.
Із досліджених доказів судом встановлено, що постанова серії ЕНА № 6117231 від 09 листопада 2025 року була винесена щодо ОСОБА_1 безпосередньо 09 листопада 2025 року, копію постанови позивач отримав того ж дня, що підтверджується його власним підписом у відповідному пункті постанови, а також йому було роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП, та строк її оскарження.
Отже, саме з 09 листопада 2025 року позивач був обізнаний про прийняття щодо нього оскаржуваної постанови та мав можливість реалізувати право на її оскарження у встановлений законом строк.
Водночас позивач не скористався правом на своєчасне звернення до суду, а звернувся з відповідним позовом лише 17 квітня 2026 року, тобто зі значним пропуском установленого законом строку. Після повернення первинної позовної заяви позивач повторно звернувся до суду, однак саме по собі повернення позовної заяви не змінює моменту, з якого обчислюється строк звернення до суду, та не свідчить про його дотримання.
При цьому судом також встановлено, що 21 листопада 2025 року позивач сплатив адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн, накладене оскаржуваною постановою, що додатково підтверджує його обізнаність про факт притягнення до адміністративної відповідальності.
З огляду на зазначене, фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, отримав копію постанови безпосередньо в день її винесення, був обізнаний зі змістом постанови та порядком її оскарження, однак у передбачений законом десятиденний строк її не оскаржив.
У судовому засіданні представник відповідача Добровчан К.Ю. заперечила проти задоволення позовних вимог, зазначила, що було встановлено факт керування позивачем транспортним засобом без посвідчення водія. Також просила залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на те, що позивач був обізнаний про винесену постанову поліції, а його звернення до суду, на думку відповідача, спрямоване на уникнення адміністративної відповідальності. За результатами розгляду справи, просить суд відмовити у задоволенні позову.

ІV. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чибездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності та має сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Пункт 3 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.
А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.
Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. (Постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду № 127/19283/17)
Суд встановив, що 09 листопада 2025 року о 12 годині 27 хвилин на автомобільній дорозі М-06 Київ–Чоп, 301 км, у населеному пункті Горбаків, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також без права керування транспортним засобом відповідної категорії «В».
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення уповноваженим працівником поліції винесено постанову серії ЕНА № 6117231 від 09 листопада 2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою та частиною другою статті 126 КУпАП із застосуванням положень частини другої статті 36 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач порушив вимоги пункту 2.1 ґ ПДР України, оскільки керував транспортним засобом без чинного страхового поліса, а також вимоги статті 15 Закону України «Про дорожній рух», оскільки не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії.
Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. На підставі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
У ході розгляду справи судом досліджено письмові докази, надані сторонами.
Судом також встановлено, що позивач своїм підписом підтвердив отримання копії постанови т роз`яснення йому прав, передбачених статтею 268 КУпАП, а також строку її оскарження, встановленого статтею 289 КУпАП.
Доводи позивача про те, що під час розгляду справи працівниками поліції йому не були роз`яснені процесуальні права, спростовуються безпосередньо змістом оскаржуваної постанови, яка містить відповідний підпис позивача.
При цьому суд враховує, що сам по собі факт незгоди особи з відомостями, зазначеними у постанові, не свідчить про їх недостовірність та не є достатньою підставою для висновку про незаконність постанови.
Щодо доводів позивача про відсутність належних доказів керування транспортним засобом без права керування відповідної категорії та без чинного страхового поліса суд зазначає, що такі обставини безпосередньо зазначені уповноваженою посадовою особою у постанові за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відповідачем надано до суду витяг з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліціїУкраїни», який містить відомості щодо винесеної постанови та сплати позивачем адміністративного стягнення у розмірі 3400 грн. Також матеріали справи містять інформацію з пошукової бази МТСБУ щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування про те, що станом на 09.11.2025 року поліс на ТЗ № 06АТ8126 не знайдено.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд доходить висновку, що відповідачем виконано покладений на нього частиною другою статті 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваної постанови. Надані відповідачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.
Відтак суд вважає, що оскаржувана в межах цієї справи постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6117231 від 09 листопада 2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП, винесена правомірно, за формою та змістом відповідає вимогам статті 283 КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, суд не вбачає підстав як для її скасування, так і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Щодо правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, судом встановлено, що відповідно до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» позивач станом на 09 листопада 2025 року не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, оскільки посвідчення водія категорії «В» йому не видавалося. Зазначені відомості узгоджуються зі змістом оскаржуваної постанови та іншими матеріалами справи.
З огляду на встановлені обставини справи, досліджені докази та наведені норми права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, тому у позові слід відмовити.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 9, 19, 20, 77, 139, 205, 241, 244, 245, 246, 286, 295, 297 КАС України, суд,
УХВАЛИВ :
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд Рівненської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 

Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач – Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Степана Бандери, буд. 14А, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ 4010864656.

Повне судове рішення складено та підписано 11 серпня 2026 року.
Суддя    Ольга БАЛАЦЬКА