Справа № 645/5544/25 
Провадження № 3/645/27/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 серпня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого – судді Шарка О.П.
секретар судового засідання – Мухіна В.А.
розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
В СТАНОВИВ:
В провадженні Немишляняського районного суду м.Харкова знаходиться об`єднана справапро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №420177, ОСОБА_1 , 11 серпня 2026 року, приблизно о 23 год. 25 хв., керував автомобілем «KIA SORENTO», державний номерний знак НОМЕР_1 , в районі будинку 23 по вул. Олімпійській, у м.Харкові, в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» результат позитивний склав 2,26 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР України.
Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №420220, ОСОБА_1 , 12 серпня 2026 року, приблизно о 00 год. 15 хв., керував автомобілем «KIA SORENTO», державний номерний знак НОМЕР_1 , в районі будинку 9А по вул. Олімпійській, у м.Харкові, в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» результат позитивний склав 2,07 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР України.
У судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності не з`явивсь, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутність, у ході судового розгляду він та його захисники не погодилися з оцінкою дій ОСОБА_1 працівниками поліції, просили закрити провадження у справі, про що надали відповідне клопотання, в обґрунтування якого зазначили, що Згідно рапорту інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 3 УПП в
Харківській обл. ДПП лейт. поліції Михайла ГУБАРЄВА: «11.08.2025 року за адресою м. Харків вул. Олімпійська 23. о 23 год 25 хв було зупинено ТЗ «KIA SORENTO» під керуванням водія ОСОБА_1 . Під спілкування з водієм були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння»Згідно відео з реєстратора ГО 475558 поліцейський підходить до ТЗ ОСОБА_1 каже «Бажаю», питає «Військовий», Мовчан відповідає «Так», і одразу поліцейський просить надати військовий квиток.В протоколі серії ЕП1 № 420177 від 11.08.2025 року причина зупинки не вказується.Отже підстави за яких поліцейський уповноважений застосувати превентивний захід у виді зупинення транспортного засобу чітко перераховані в ч. ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».
При цьому під час зупинки транспортного засобу поліцейські не повідомили
Мовчану підставу з передбачених в ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» у
зв`язку з якою вони застосували превентивний захід - зупинення транспортного
засобу.
Крім цього, як вбачається з матеріалів справи (протокол серії ЕП1 № 420177
від 11.08.2025 року, рапорт інспектора поліції Михайла ГУБАРЄВА, відео з
реєстратора поліцейського), працівниками поліції не було задокументовано та не
доведено належними та допустимими доказами факту виявлення поліцейськими
будь-яких порушень водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, чи будь-яких інших підстав, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 .Із матеріалів справи не вбачається, що водій ОСОБА_2 допустив будь- які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, як і
не вбачається наявність будь-яких інших підстав передбачених ст. 35 Закону
України «Про Національну поліцію». Зазначене свідчить, що застосування
поліцейськими превентивного заходу у виді зупинення транспортного засобу
було вчинено за відсутності підстав передбачених ст. 35 Закону України
«Про Національну поліцію», які надають поліцейським повноваження їх
застосовувати, а отже поліцейські в порушення ст. 8 ЗУ «Про Національну
поліцію» перевищили свої повноваження, і така зупинка транспортногозасобу була незаконною. У зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників
поліції водій ОСОБА_2 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені
процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та
допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Згідно відео з реєстратора поліцейський підходить до ТЗ 
ОСОБА_1 каже «Бажаю», питає «Військовий», ОСОБА_2 відповідає «Так», після
поліцейський просить надати військовий квиток.Далі інша поліцейська почала перевіряти дані з військового квитка ОСОБА_2 в
планшеті. Після чого поліцейський (час відео 1:35) спитав ОСОБА_2 «Алкоголь не
пили», ОСОБА_2 відповів «Ні». Поліцейська, яка перевіряла дані в планшеті, не
перевіряючи наявність у ОСОБА_2 ознак сп`яніння одразу сказала Мовчану (час відео 1:40) «Давайте пройдемо на Драгері». Згідно подій на відео, поліцейські завершили перевіряти дані з військового квитка ОСОБА_2 в планшеті, після протягом 5 секунд один поліцейський спитав ОСОБА_2 чи вживав він алкоголь, і після відповіді ОСОБА_2 ні, поліцейська не перевіривши наявність у ОСОБА_2 ознак сп`яніння та не назвавши їх ОСОБА_2 , одразу сказала пройти огляд на Драгері.У зв`язку з цим, вимога поліцейського до водія ОСОБА_2 після його зупинки
про проходження огляду на стан сп`яніння на місці була незаконною, оскільки
поліцейський не виявив ЖОДНИХ ознак сп`яніння у водія, і не повідомив їх В ГОЛОС водію, а отже не мав права керуватися ст. 266 КУПАП і пунктом 2 Розділу І
Інструкції. Згідно відео з реєстратора ГО 475558 (час відео 13:50) Мовчан пройшов огляд
на стан сп`яніння на Драгері. Поліцейські спитали «Ви згодні з результатом?»,
Мовчан сказав «Ну згоден». Далі поліцейські надали ОСОБА_2 чек Драгера для
підпису та сказали підписати. Після чого поліцейські сказали ОСОБА_2 почекати і
пішли до машини складати процесуальні документи.
ОСОБА_1 не знає та не зобов`язаний знати всі його права передбачені під
час процедури огляду на стан сп`яніння, які встановлені КУпАП та Інструкцією №
1452/735.
В той же час поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 те, що він має право не
погодитись з результатами Драгера та пройти повторний огляд в закладі охорони
здоров`я. ОСОБА_1 взагалі не знав про таке своє право, у зв`язку з чим не міг його
реалізувати.
Перед проходження огляду на Драгері лише обмежено повідомили Мовчану
положення ст. 266 КУПАП.
Після зупинки ТЗ поліцейські сформували у Мовчана таке розуміння
процедури огляду на стан сп`яніння, згідно якого дана процедури передбачає
три взаємовиключних варіанти дій:
1. Або огляд на Драгері.
2. Або огляд у лікаря.
3. Або відмова від огляду.
Окрім цього жодного разу як до проходження огляду на Драгері, так і
після проходження огляду на Драгері поліцейські не повідомили Мовчану
положення ч. 3 ст. 266 КУпАП, зокрема те, що має право не погодитись з
результатами огляду на Драгері та пройти повторний огляд в закладі
охорони здоров`я.
Також стороною захисту було заявлено клопотання про призначення у справі судової відеотехнічної експертизи відеофалів з бодікамер поліцейських. Так, при дослідженні в судовому засіданні наданих дисків, судом встановлено, що вони є непошкодженими, які доступні для перегляду. Зазначені відеофайли відображають дату та час фіксації, що відповідають часу складання адміністративних матеріалів, а також відображають зображення особи, яку було зупинено працівниками поліції .Таким чином, будь-яких підстав вважати, що відеозаписи є неповними, змонтованими з метою неправомірного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у суду немає.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (статті 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Суд зазначає, що правова оцінка належності та допустимості наявних у матеріалах справи доказів, зокрема відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, а також наявності або відсутності в діях ОСОБА_1 порушень вимог п. 2.5 ПДР України буде надана судом в сукупності з іншими письмовими доказами по справі, при прийнятті остаточного рішення по справі.
На переконання суду, в матеріалах провадження про адміністративне правопорушення зібрано достатньо доказів, на підставі яких суд може прийняти рішення у справі без залучення експертів.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для призначення експертизи по справі, оскільки для з`ясування обставин справи та вирішення питання про наявність (чи відсутність) в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, немає необхідності в залученні експерта, а тому в задоволенні клопотання про проведення експертизи слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи , суд дійшов до наступного.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст.245КУпАП, повинен всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.
Крім того, положеннями ст.252КУпАПпередбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч.1ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із п. 2 і п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (надалі Інструкція), та п. 2 і п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (зі змінами) (надалі Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура огляду на стан сп`яніння регламентована ст. 266 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим, ч. 3 ст. 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Також вищевказаний порядок передбачений Інструкцією і Порядком.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно відео з реєстратора (час відео 13:50) ОСОБА_1 пройшов огляд
на стан сп`яніння на Драгері. Поліцейські спитали «Ви згодні з результатом?»,
Мовчан сказав «Ну згоден». Далі поліцейські надали Мовчану чек Драгера для
підпису та сказали підписати. Після чого поліцейські сказали Мовчану почекати і
пішли до машини складати процесуальні документи.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала
транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи
іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що
знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням
спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд
проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п. 7 роз. І Інструкції № 1452/735 разі відмови водія
транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки
транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного
поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я,
якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про
адміністра тивні правопорушення.
В той же час поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 те, що він має право не
погодитись з результатами Драгера та пройти повторний огляд в закладі охорони
здоров`я. 
Перед проходження огляду на Драгері лише обмежено повідомили Мовчану
положення ст. 266 КУПАП.
Це підтверджується наступними даними з відеореєстратора, де поліцейські
неодноразово пропонували Мовчану три взаємовиключних варіанти дій.
Згідно відео з реєстратора ГО 475558 (час відео 1:40, 3:20) поліцейські
пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на Драгері.
(час відео 3:25) Мовчан повідомив, що він приймав знеболючі.
Поліцейський сказав: «Тоді я пропоную вам 3 варіанти. Перший
продуваємось на місці Драгером. Другий проїзджаємо до лікаря нарколога, там
здаємо аналізи. Третій відмовляєтесь від процедури і пишемо протокол по відмові.»
(час відео 4:15) Поліцейський: «Продуваємось чи їдемо до лікарянарколога?»
(час відео 4:28) Поліцейський: «Ми робимо або на місці зупинки або в
наркоцентрі»
(час відео 4:45) Мовчан: «Я не вживав алкоголь, я приймав знеболюючі». У
відповідь поліцейський каже «Тоді давайте продуємось»
(час відео 5:20) Поліцейський: «Ми або відмовляємось, або продуваємось, або
їдемо до лікаря. Або та або так.»
(час відео 5:00) Мовчан знову повідомив, що алкоголь не пив, а приймав
знеболюючі.
(час відео 6:45) Поліцейський: «Або дуємось або відмовляємось і все »
(час відео 7:45) Мовчан «Я не пив». Поліцейський: «Тоді давайте
продуємось». Мовчан «Воно покаже через знеболюючі таблетки». Поліцейський: Ну
покаже, той покаже, ну й що. Прокол складається або за відмову або за стан
сп`яніння.
У зв`язку тим, що поліцейські неодноразово роз`яснили Мовчану, що
процедура огляду на стан сп`яніння передбачає тільки три взаємовиключних
варіанти дій - або огляд на драгері, або в лікарні, або відмова від огляду, та
не повідомили Мовчану положення ч. 3 ст. 266 КУпАП, згідно яких він має
право не погодитись з результатами огляду на Драгері та пройти повторний
огляд в закладі охорони здоров`я - Мовчан вважав, що він обрав один із
трьох можливих варіантів огляду та далі вже нічого не може зробити.
 ОСОБА_1 взагалі не знав про своє право не погодитись з результатами
огляду на Драгері та пройти повторний огляд в закладі охорони здоров`я, у
зв`язку з чим не міг його реалізувати.
Відео з реєстратора 471605(час відео 22:20) Мовчан підійшов до авто поліцейських, які складали процесуальні документи. Мовчан: «Невже я так порушив». Поліцейський: «Ти п`яний 2.26.» Мовчан: «Це колеса - знеболюючі». Поліцейській «Які». Мовчан: «Я приймав знеболюючі» Поліцейський: «Я гарантую, що ти пив». Мовчан: «Якби я пив - я би сказав що пив, я п`ю знеболюючі». Поліцейський: «Стільки проміле це мінімум 4
рюмки горілки». Мовчан: «Не пив». Поліцейський «Тоді прийдеш в суд з довідкою
лікаря про те що в тебе є такі таблетки, які стільки показують, і тоді все буде
нормально.»
Поліцейський стверджував, що якщо Драгер показав стан сп`яніння значить
 ОСОБА_2 вживав алкоголь. При цьому ОСОБА_2 після проходження огляду на Драгері
(як і до огляду) категорично заперечував те, що він вживав алкоголь про що він
неодноразово повідомив поліцейському.
ОСОБА_1 своїми твердженням про те, що він не пив алкоголь, саме після проходження огляду на Драгері - фактично виражав незгоду з результатами цього огляду.
Згідно із п. 7 розділу І Інструкції, п. 6 Порядку та ч. 2 і ч. 3 ст. 266 КУпАП, незгода водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгода з результатами огляду, проведеного поліцейським, є підставою для проведення огляду у закладі охорони здоров`я.
Враховуючи загально-відомі медичні дослідження та факти, медики зазначають, що для людини критичною дозу є 3-4 проміле алкоголю в крові, а смертельною межею для більшості людей є 5-6 проміле, при такому рівні алкоголю в крові загрожує не лише втрата свідомості чи зупинка дихання, а й дуже високий ризик смерті через отруєння або зупинку серця.
Отже, судом встановлено, що працівники поліції не запропонувалиОСОБА_1  пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
Згідно розділу «Технічні дані» посібника з експлуатації комплекту приладів для контролю вмісту алкоголю у видихальному повітрі та протоколювання результатів виміру існує термін «погрішність виміряного значення».
Слід звернути увагу, що самі по собі показники газоаналізатора не можуть свідчити про винуватість, якщо їх результат заперечується, оскільки такі показники можуть бути недостовірні, перевищення допустимої концентрації алкоголю незначне або таке яке підпадає під сумнів, може бути в межах похибки або пов`язане з недоліками приладу, і тому вони також під сумнівом. У цьому випадку. Враховуючи сумніви у результатах огляду на місці, працівнику поліції необхідно було наполегливо запропонувати водієві пройти більш поглиблений медичний огляд, що у даному випадку не було зроблено.
Проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку, що враховуючи наявність сумнівів, працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1  право на проходження огляду у медичному закладі, не зафіксована відмова від проходження, такий огляд є недійсним.
Інші, будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту знаходження ОСОБА_1  в стані алкогольного сп`яніння відсутні.
Таким чином з урахуванням вище викладеного, в діях , відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 1ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:
1) про накладення адміністративного стягнення;
2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1цього Кодексу;
3) про закриття справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».
У п.56. рішення ЄСПЛ «Михайлова поти України», заява № 10644/08 від 06 березня 2018 року суд нагадує, що «безсторонність», як правило, означає відсутність упередженості або необ`єктивності, а її існування або відсутність можуть встановлюватися різними шляхами. Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілейпункту 1статті 6 повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, при якому мають ураховуватись особисті переконання та поведінка конкретного судді (тобто, чи мав суддя будь-які особисті упередження або чи був він об`єктивним у цій справі); та (і) об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд (та, серед інших аспектів, його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., наприклад, рішення у справі «Моріс проти Франції» [ВП] (Morice v. France) [GC], заява № 29369/10, пункт 73, ЄСПЛ 2015, з подальшими посиланнями). У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим (там само, пункт 76). Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або, іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (там само, пункти 77 та 78).
Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.
У справі«Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.
У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам«Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого, як взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 27, 34, 35, 248, 252, 268, 283, 284, ст. 130 ч.1 КУпАП, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовноОСОБА_1  за частиною 1 статті 130 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги через Немишлянський районний суд м. Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови виготовлено 17 серпня 2026 року.

Суддя Немишлянського районного суду О. П. Шарко