Справа № 357/19345/25
Провадження № 2/357/646/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Сомок О. А. ,
при секретарі – Пугач В. І.,
за участі: 
представника позивача – адвоката Батури П.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна

В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2025 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Батура Павло Олександрович, звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, в якому просить суд: 
Поділити спільне сумісне майно, визнавши за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 (одну другу) частку наступного нерухомого майна:
- квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 66,9 кв.м., реєстраційний номер майна 974813;
- житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею – 43,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847915232204;
- земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0047, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847916032204, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- земельної ділянки, площею 0,2954 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847934232204, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Залишити у власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 (одну другу) частку наступного нерухомого майна, а саме:
- квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 66,9 кв.м., реєстраційний номер майна 974813;
- житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею – 43,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847915232204;
- земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0047, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847916032204, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- земельної ділянки, площею 0,2954 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847934232204, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати.
Стислий виклад позиції учасників справи
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 01.03.2005 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №256 від 01.03.2005. 
Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.05.2025 у справі №357/4457/25, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний.
В період шлюбу подружжям за спільні кошти було набуте нерухоме майно, яке було зареєстровано на відповідача, а саме:
- квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 66,9 кв.м., реєстраційний номер майна 974813, згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.07.2011, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Кравець А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2076;
- житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею – 43,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847915232204, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1798;
- земельна ділянка, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0047, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847916032204, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1799;
- земельна ділянка, площею 0,2954 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847934232204, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В., зареєстрованого в реєстрі за №1800.
Майно, що придбане в шлюбі, за рахунок спільних коштів подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності і підлягає поділу, відповідно до вимог чинного законодавства України. Отже, за Позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частку всього майна, що придбане за час шлюбу з Відповідачем і є спільною сумісною власністю подружжя.
Відповідач, через свого представника – адвоката Коваленка Олександра Миколайовича, звернувся до суду з відзивом на позовну заяву, в якому представник зазначає, що дійсно рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.05.2025 року шлюб між Позивачкою та ОСОБА_2 було розірвано.
Реалізація права на фіксацію права власності в єдиному реєстрі нерухомого майна здійснюється шляхом внесення відомостей, до вищевказаного реєстру, відповідно до обставин викладених в позові, Позивач мала право і підстави, для звернення до реєстратора, щодо внесення відомостей про її частку в спільній сумісній власності майна.
В матеріалах справи не міститься інформація , щодо звернення ОСОБА_1 у відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно, для реалізації свого права на 1/2 частину на спільно нажите майно у шлюбі, де їй було відмовлено в реєстрації вищевказаного майна, або встановлено факт відмови Відповідача в погодженні реєстрації 1/2 спільного майна подружжя. 
Зважаючи на те, що Відповідач ніяким чином не заперечує факт спільної сумісної власності на вищевказане майно, так як це і так встановлено законодавством. А також враховуючи ту обставину, що Позивач не просила Відповідача підтверджувати ті чи інші відомості, щодо спільного майна подружжя, сторона Відповідача вважає, що спір в даній справі відсутній. Адже для реалізації права на спільне сумісне майно подружжя, Позивачці необхідно було попередньо звернутись у Відділ реєстрації прав на нерухоме майно.
Враховуючи викладене представник Відповідача просив суд: 
- закрити провадження, на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, а саме у зв`язку з відсутністю предмету спору в даній справі; 
- відмовити у стягненні судових витрат з Відповідача, у зв`язку з відсутністю предмету спору та наявності підстав, передбачених п 2 ч 1 ст 255 ЦПК України;
- стягнути з Позивача понесені Відповідачем судові витрати, у зв`язку з розглядом даної справи.
Позивач, через свого представника - адвоката Батуру Павла Олександровича, звернулася до суду з відповіддю на відзив, в якій зазначено, що після розірвання шлюбу за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 01.05.2025 між колишнім подружжям склалися напружені відносини.
Відповідач заперечував право власності Позивачки на спільне майно подружжя, створив умови за яких Позивачка змушена була проживати окремо, не дозволяв навіть користуватись спільною квартирою, вказував на необхідність поділу майна лише в судовому порядку – як в усних бесідах так і в телефонному листуванні, що додається до відповіді на відзив. З огляду на те, що все спільне майно подружжя було зареєстровано за Відповідачем, а також на його відмову від добровільного укладення договору про поділ майна подружжя й оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на нерухоме майно, Позивачка була змушена звернутися до суду для захисту своїх прав. Вищеописані обставини в своїй сукупності свідчать про те, що станом на час пред`явлення позову між сторонами існував спір щодо поділу майна.
Саме по собі визнання Відповідачем факту спільної сумісної власності на майно після відкриття провадження у даній справі в тексті відзиву не свідчить про те, що між сторонами був відсутній спір про поділ майна станом на момент подачі позову. Поділ майна в позасудовому порядку здійснений так і не був. Крім того, відповідно до ч.1 ст.178 ЦПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Тому, подання Відповідачем саме відзиву свідчить про наявність заперечення проти позову.
Від представника відповідача – адвоката Коваленка Олександра Миколайовича до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що жодних підтверджень тому, що відповідач заперечує право власності позивача - нема. Так, наявний спір і небажання Відповідача спілкуватись з Позивачем, але заперечення там повністю відсутнє. Щодо заборони користування або проживання в іншій квартирі, доказів стороною Позивача не надано. Відсутні звернення до правоохоронних органів, щодо порушення прав на користування спільним сумісним майном, інших відомостей щодо цього, немає. Твердження представника позивача, що станом на час пред`явлення позову, між сторонами існував спір, по поділу майна, який нічим не підтверджено.

Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Сомок О.А.
01 грудня 2025 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні.
15 січня 2026 року в судовому засіданні протокольною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача – адвоката Батури П.О. про витребування доказів, задоволено клопотання про допит позивача ОСОБА_1 в якості свідка. У задоволенні клопотання представника відповідача – адвоката Коваленка О.М. про закриття провадження у справі відмовлено. 
Також, протокольною ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
02 березня 2026 року до суду від представника позивача – адвоката Батури Павла Олександровича надійшла заява про стягнення понесених судових витрат, в якій останній просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 14 049,51 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
14 квітня 2026 року в судовому засіданні представник позивача – адвокат Батура П.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Також, просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.
14 квітня 2026 року в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 вказав, що позивач не зверталася до нього з питанням про поділ майна, а законом передбачено, що вона має 1/2 частку майна.
14 квітня 2026 року в судовому засіданні представник відповідача – адвокат Коваленко О.М. зазначив, що відповідач заперечує лише щодо наявності спору, щодо поідлу майна та реєстрації він не проти.
14 квітня 2026 року розгляд справи було відкладено для надання можливості сторонам врегулювати спір мирним шляхом.
13 липня 2026 року до суду від представника відповідача – адвоката Коваленка О.М. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з тим, що 14 липня 2026 року в нього вже призначено слідчі дії в Хустському районі. Також, зауважив, що у зв`язку з значною територіальною віддаленістю, не має змоги вчасно прибувати на засідання у Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
14 липня 2026 року відповідач та його представник до суду не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідач причину неявки суду не повідомив.
14 липня 2026 року в судовому засіданні представник позивача – адвокат Батура П.О. заперечував щодо відкладення судового засідання, просив визнати клопотання представника відповідача необґрунтованим та провести судове засідання без участі сторони відповідача. Заперечення обґрунтовані тим, що 29 грудня 2025 року судом було задоволено клопотання представника відповідача Коваленка О.М. про проведення судових засідань у справі в режимі відео конференції. Твердження представника відповідача про призначення 14 липня 2026 року слідчих дій за його участі у Хустському районі не підтверджується жодним належним та допустимим доказом.
Протокольною ухвалою суд на місці постановив відмовити у клопотанні представника відповідача – адвоката Коваленка О.М. про відкладення судового засідання та проводити судовий розгляд за даною явкою.
Представник позивача – адвокат Батура П.О. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Також, просив задовольнити клопотання про відкликання клопотання про допит позивача в якості свідка.
Протокольною ухвалою суд на місці постановив задовольнити клопотання представника позивача – адвоката Батури П.О. про відкликання клопотання про допит позивача ОСОБА_1 в якості свідка.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися.
Суд перейшов на стадію ухвалення рішення та відклав оголошення рішення до 12 год. 10 хв. 17 липня 2026 року.

Фактичні обставини, встановлені судом
01 березня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №256. 
Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 травян 2025 року у справі №357/4457/25, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві власності належить: 
1) квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 66,9 кв.м., реєстраційний номер майна 974813, згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.07.2011, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Кравець А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2076.
2) житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею – 43,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847915232204, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1798;
3) земельна ділянка, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0047, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847916032204, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1799;
4) земельна ділянка, площею 0,2954 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847934232204, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В., зареєстрованого в реєстрі за №1800.
18 липня 2011 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , останній придбав квартиру, яка розташована в АДРЕСА_3 (загальна площа 66,9 кв. м.). У якому зазначено, що ОСОБА_2 діє за згодою дружини, ОСОБА_1 , на підставі заяви, справжність підпису на якій засвідчено Першою Білоцерківською міською держнотконторою Київської області 18.07.2011 року зареєстрованою в реєстрі за № 2-1706.
05 червня 2019 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , останній придбав житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (загальна площа 43,0 кв. м.). У п. 13 даного Договору зазначено, що ОСОБА_2 діє за згодою дружини, ОСОБА_1 , що викладена на заяві, справжність підпису на якій засвідчено Шепітко В.В., приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області 05 червня 2019 року, зареєстрованої у реєстрі за № 1797. 
05 червня 2019 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , останній придбав земельну ділянку, площею 0,2500 гектарів в межах з гідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки: 3220484602:03:005:0047, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . У п. 14 даного Договору зазначено, що ОСОБА_2 діє за згодою дружини, ОСОБА_1 , що викладена на заяві, справжність підпису на якій засвідчено Шепітко В.В., приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області 05 червня 2019 року, зареєстрованої у реєстрі за № 1797. 
05 червня 2019 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , останній придбав земельну ділянку, площею 0,2954 гектарів в межах з гідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки: 3220484602:03:005:0048, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . У п. 13 даного Договору зазначено, що ОСОБА_2 діє за згодою дружини, ОСОБА_1 , що викладена на заяві, справжність підпису на якій засвідчено Шепітко В.В., приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області 05 червня 2019 року, зареєстрованої у реєстрі за № 1797. 
Відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 25.11.2025, сформовану на сайті Фонду державного майна України відповідно до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, оціночна вартість квартири АДРЕСА_1 , становить 2 617 173,48 грн.
Відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 25.11.2025, сформовану на сайті Фонду державного майна України відповідно до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, оціночна вартість житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , становить 50 633,99грн.
Відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 23.11.2025, сформовану на сайті Фонду державного майна України відповідно до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, оціночна вартість земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0047, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , становить 117 501,94 грн. 
Відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 23.11.2025, сформовану на сайті Фонду державного майна України відповідно до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, оціночна вартість земельної ділянки, площею 0,2954 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0048, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , становить 24 593,80 грн. 

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, що регулюють дані правовідносини та висновки суду
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Зазначені норма закону свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).
Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Згідно з усталеною судовою практикою щодо застосування частини п`ятої статті 71, статті 365 ЦК України суд визнає ідеальні частки подружжя в майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності, якщо один із подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій. Верховний Суд звертає увагу, що визнання права на половину частини спірного майна (визнання права на ідеальну частку у майні без його виділу в натурі) є поділом майна подружжя у розумінні частини першої статті 71 СК України, а тому суд може визнати право на частку у спільному майні подружжя за вказаних вище умов (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 691/1240/18 (провадження № 61-4680св23)).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 
Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року в справі № 602/1455/20 (провадження № 61-475св22), у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. 
Вирішуючи даний спір суд виходить з предмету спору та розглядає справу виключно в межах позовних вимог, які заявлені позивачем, тому питання можливості поділу майна в натурі чи сплати компенсації вартості частки майна одного з подружжя у неподільній речі судом не розглядалось.
Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі подружжя ОСОБА_7 придбало наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0047, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку, площею 0,2954 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0048, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на вказане майно за спільною згодою було зареєстроване за ОСОБА_2 , тож за презумпцією спільності права власності подружжя, вказане майно належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Позивачем та Відповідачем шлюбний договір не укладався, домовленості щодо поділу спільного майна не досягалось. Жодна зі сторін у справі не спростовувала презумпцію спільності майна подружжя на спірне майно. Навпаки, відповідач визнає та не заперечує, що спірне майно є спільною власністю подружжя.
Враховуючи зазначене та відсутність у даному випадку визначених ст. 70 СК України підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для поділу сіпльного сумісного майна шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 нерухомого майна.
При цьому, необгрунтованими є заперечення відповідача щодо відсутності підстав для поділу майна подружжя шляхом визнання за позивачем права власності на ? нерухомого майна, оскільки остання може здійснити реєстрацію належної їй частки шляхом звернення до реєстратора. Суд зауважує, що всі спірні об`єкти нерухомого майна зареєстровані на праві приватної власності за відповідачем і згідно даних реєстрів, частка ОСОБА_2 у праві власності становить 1 (одиницю), тому за відсутності договору про поділ майна подружжя чи рішення суду, яким визначаються ідеальні частки кожного з подружжя у праві спільної сумісної власності, було б неможливо провести реєстрацію права власності на частку майна за ОСОБА_1 . У даній справі відповідач не заперечував право позивача на частку у спільному майні, проте за час розгляду справи в суді сторони не вирішили питання поділу майна в позасудовому порядку та не уклали мирової угоди, що свідчить про наявність спору, який може бути вирішений лише в судовому порядку. 
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частин 1 та пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до квитанції №1.417774737.1 від 25 листопада 2025 року, ОСОБА_1 за подачу позову до суду сплатила судовий збір у розмірі 14049,52 грн, який підлягає стягненню з відповідача на її користь.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
На підтвердження витрат, які понесла позивач на правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги №88/ЦС від 22.11.2025, додаток №1 до нього від 22.11.2025, рахунок - фактуру №88/ЦС-2025-01 від 22.11.2025, квитанцію від 25.11.2025 про сплату 5000,00 грн, рахунок - фактуру №88/ЦС-2025-02 від 20.01.2026 та платіжну інструкцію від 20.01.2026 про сплату 10000,00 грн.
За результатами оцінки відповідних доказів та доводів суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 15000,00 грн. є документально доведеними та підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна – задовольнити.
Поділити спільне сумісне майно, визнавши за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 (одну другу) частку наступного нерухомого майна:
- квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 66,9 кв.м., реєстраційний номер майна 974813;
- житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею – 43,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847915232204;
- земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0047, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847916032204, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- земельної ділянки, площею 0,2954 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847934232204, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Залишити у власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 (одну другу) частку наступного нерухомого майна, а саме:
- квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 66,9 кв.м., реєстраційний номер майна 974813;
- житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею – 43,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847915232204;
- земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0047, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847916032204, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- земельної ділянки, площею 0,2954 га, кадастровий номер 3220484602:03:005:0048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1847934232204, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 14 049,51 грн (чотирнадцять тисяч сорок дев`ять гривень 51 копійка).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду з дня підписання (складення) рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його підписання (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 / місце проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .
Повне судове рішення складено 17 липня 2026 року. 

Суддя 	О. А. Сомок