Справа № 569/14515/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області 
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 181153 від 16 березня 2025 року в розмірі 12600 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 березня 2025 року між ТОВ «Сіроко фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 181153. Відповідачу передані грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, у розмірі 4000 грн. Відповідачем не виконані належним чином взяті зобов`язання за договором позики. 23 липня 2025 року між ТОВ «Сірокко фінанс » та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладений договір факторингу №23072025, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за договором позики № 181153 від 16 березня 2025 року. Сума боргу перед новим кредитором становить 12600 грн, із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 4000 грн; сума заборгованості за відсотками - 5,60 грн, сума заборгованості по комісії - 594,40 грн, сума заборгованості по штрафним санкціям - 8000 грн.
Ухвалою від 18 червня 2026 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
У позовній заяві представник позивача Лановий Є.М. просить провести розгляд справи без участі представника ТОВ "ФК "Солвентіс", проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про місце, дату та час розгляду справи вважається повідомленою своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що 16 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 181153 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором d0gB30 (далі - договір позики), що підтверджується довідкою про укладення договору (ідентифікацію) ТОВ «Сіроко фінанс».
Відповідно до п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк для придбання товарів та/або робіт та/або послукг (на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (комісію та проценти) від суми позики.
Згідно з п.2.1 договору позики, сума позики 4000 грн; строк позики 15 днів; процентна ставка 0,01 % в день, комісія 14,86 % від суми позики, що складає 594,40 грн. 
Видача ТОВ "Сіроко фінанс" 16 березня 2025 року коштів в сумі 4000 грн на картку відповідача № НОМЕР_1 підтверджується платіжною інструкцією № eb37b53a-530d-4caa-b052-27e717f571bf від 16 березня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес». 
23 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Солвентіс» укладений договір факторингу № 23072025, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до, серед інших, боржника ОСОБА_1 за договором № 181153 від 16 березня 2025 року на загальну суму заборгованості 12600 грн, що підтверджується договором факторингу № 23072025 від 23 липня 2025 року, актом приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу № 23072025 від 23 липня 2025 року, витягом із додатку до договору факторингу № 23072025 від 23 липня 2025 року, платіжною інструкцією № 857 від 29 липня 2025 року про оплату суми фінансування згідно договору факторингу № 23072025 від 23 липня 2025 року.
За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за спірним договором позики становить 12600 грн та складається із заборгованості за тілом позики в сумі 4000 грн, заборгованість за процентами в сумі 5,60 грн, заборгованості за комісією в сумі 594,40 грн, заборгованості за пенею в сумі 8000 грн
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За приписами ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Всупереч наведеним нормам закону та умовам укладеного між сторонами договору позики відповідач порушила строки і порядок повернення позики та сплати процентів за користування коштами, про що свідчить розрахунок заборгованості.
Докази повернення відповідачем позики в передбачені договором позики строки у справі відсутні, а отже, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом позики в сумі 4000 грн, заборгованості за процентами в сумі 5,60 грн та заборгованості за комісією в сумі 594,40 грн.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині.
Положення Закону України "Про споживче кредитування" не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі. Нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі регулюється виключно Цивільним кодексом України, а тому застосуванню до спірних правовідносин щодо стягнення неустойки підлягає п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
З огляду на вказані норми, позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки в період дії в Україні воєнного стану, тому позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 8000 грн задоволенню не підлягають, а отже, позов належить задовольнити частково. 
За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 971,78 грн.
Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано договір № 43657029/02 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року, укладений між ТОВ "ФК Солвентіс" та Адвокатським обєднанням «Констрактів лойерз» від 02 січня 2026 року, додаткову угоду № 181153 до договору про надання правової допомоги № 43657029/02 від 02 січня 2026 року, укладену 31 березня 2026 року, акт надання послуг № 181153 на підтвердження факту надання правової допомоги, складений 31 березня 2026 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським обєднанням «Констрактів лойерз», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ФК "Солвентіс" щодо стягнення кредитної заборгованості, відповідно до яких вартість наданих послуг становить 6000 грн.
Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та керуючись принципами справедливості і розумності, обгрунтованими є витрати позивача на правничу допомогу в сумі 2000 грн. Оскільки позов суд задовольняє частково, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 730 грн. 
На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 264-265, 273, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за договором позики № 181153 від 16 березня 2025 року в сумі 4600 (чотири тисячі шістсот) грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» 1701 (одну тисячу сімсот одну) грн 78 коп у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Сторони у справі :
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», місцезнаходження: 07406, Київська область, м.Бровари, вул.Симона Петлюри, буд.21/1; код ЄДРПОУ 43657029;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя