ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1911/26 Справа № 203/1395/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 серпня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І. розглянула клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Дніпра від 15 квітня 2026 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецька, громадянки України, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -
за участі:
прокурора      Іванової О.В.
в режимі відеоконференції
особи, яка притягається 
до адміністративної відповідальності   Туровської В.Г.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 15 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.
28 травня 2026 року на вказану постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу з клопотанням, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що повний текст оскаржуваної постанови надійшла до її електронного кабінету в системі “Електронний суд” 16 травня 2026, тобто вже після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Таким чином вважає, що строк пропущено з поважних причин, оскільки вона була позбавлена можливості ознайомитись зі змістом судового рішення.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка просила задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, думку прокурора, яка заперечувала проти поновлення строку на апеляційне оскарження, виходжу з наступного. 
Перевіривши матеріали справи стосовно обставин, покладених в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, виходжу з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").
Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема, у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа № 299/2987/15-к; провадження № 51-4594 км18), зазначено наступне.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 була присутня в режимі відеоконференції в суді першої інстанції під час винесення оскарженої постанови від 15 квітня 2026 року, а тому була обізнана з порядком і строками оскарження постанови.
Тобто, у відповідності до абз. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденний строк на апеляційне оскарження має відраховуватись саме з 15 квітня 2026 року, та спливає 27 квітня 2026 року, з урахуванням вихідних днів. 
Натомість апеляційна скарга була подана до суду ОСОБА_1 лише 28 травня 2026 року, тобто із значним пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Крім того, ОСОБА_1 також посилається на довідку про тримання копії оскаржуваної постанови від 15 квітня 2026 року в електронному кабінеті 16 травня 2026 року та вважає, що саме з цього моменту слід відраховувати строк апеляційного оскарження. Однак така позиція не є прийнятною, оскільки за вимогами ст. 294 КУпАП, оскільки постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів саме з дня винесення постанови, а не отримання її копії.
Таким чином, посилання клопотання на те, що ОСОБА_1 отримала постанову з пропуском строку на апеляційне оскарження, з огляду на наведені вище обставини, не є слушними. 
Враховуючи наведене вище, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, зазначені ОСОБА_1 в обґрунтування клопотання, не є поважними, а відтак, не можуть бути підставою для поновлення такого строку.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Відмовити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Дніпра від 15 квітня 2026 року, відносно ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя     О.І. Корчиста