ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 140/9139/25 пров. № А/857/24037/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача - | Шевчук С. М.
суддів - | Боршовського Т. І.
| Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі № 140/9139/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
місце ухвалення судового рішення | м. Луцьк
Розгляд справи здійснено за правилами | спрощеного позовного провадження
суддя у І інстанції | Денисюк Р.С.
дата складання повного тексту рішення | не зазначена

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про визнання дій протиправними щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу періоди проходження військової служби протягом якого він брав безпосередню участь у заходах по забезпеченню безпеки, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 03.03.2023 по 28.04.2023, з 19.05.2023 по 13.06.2023, 24.07.2023 по 03.09.2023, з 21.09.2023 по 02.12.2023, з 15.12.2023 по 13.03.2024, з 26.03.2024 по 28.03.2024, з 30.03.2024 по 27.04.2024,26.07.2024 по 13.08.2024, з 07.09.2024 по 16.01.2025, з 29.01.2025 по 02.07.2025 - з розрахунку один місяць служби за три місяці; зобов`язання зарахувати до страхового стажу період проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.06.1988 по 25.05.1990; зобов`язання зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1985 по 18.07.1987 в Камінь-Каширському СПТУ 4; зобов`язання повторно розглянути заяву від 18 липня 2025 року про призначення пенсії за віком згідно з пунктом 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення”.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі № 140/9139/25 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів проходження військової служби з 03.03.2023 по 28.04.2023, з 19.05.2023 по 13.06.2023, 24.07.2023 по 03.09.2023, з 21.09.2023 по 02.12.2023, з 15.12.2023 по 13.03.2024, з 26.03.2024 по 28.03.2024, з 30.03.2024 по 27.04.2024, з 26.07.2024 по 13.08.2024, з 07.09.2024 по 16.01.2025, з 29.01.2025 по 02.07.2025 - з розрахунку один місяць служби за три місяці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.07.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зарахувавши до страхового стажу періоди проходження військової служби з 03.03.2023 по 28.04.2023, з 19.05.2023 по 13.06.2023, 24.07.2023 по 03.09.2023, з 21.09.2023 по 02.12.2023, з 15.12.2023 по 13.03.2024, з 26.03.2024 по 28.03.2024, з 30.03.2024 по 27.04.2024, з 26.07.2024 по 13.08.2024, з 07.09.2024 по 16.01.2025, з 29.01.2025 по 02.07.2025 - з розрахунку один місяць служби за три місяці, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що дострокова пенсія за віком, передбачена пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058, призначається у межах солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а тому страховий стаж для такої пенсії обчислюється виключно за правилами статті 24 цього Закону. Пільгове обчислення один місяць служби за три, встановлене для вислуги років, не може бути застосоване до страхового стажу за відсутності прямої норми закону.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на зарахування до страхового стажу спірних періодів участі у заходах по забезпеченню безпеки, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з розрахунку один місяць служби за три місяці є беззаперечним. При цьому, Суд першої інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 05 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі №346/1454/17, від 02 квітня 2020 року у справі №185/4140/17, від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а, від 31 серпня 2022 року у справі №185/6919/16-а, від 17 жовтня 2022 року у справі №340/395/17, від 18 січня 2023 року у справі №1.380.2019.003739, від 21 березня 2023 року у справі №160/6146/19.
Відтак, суд дійшов висновку, про задоволення позову в цій частині у спосіб визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів проходження військової служби з 03.03.2023 по 28.04.2023, з 19.05.2023 по 13.06.2023, 24.07.2023 по 03.09.2023, з 21.09.2023 по 02.12.2023, з 15.12.2023 по 13.03.2024, з 26.03.2024 по 28.03.2024, з 30.03.2024 по 27.04.2024, з 26.07.2024 по 13.08.2024, з 07.09.2024 по 16.01.2025, з 29.01.2025 по 02.07.2025 - з розрахунку один місяць служби за три місяці та зобов`язання вчинити кореспондуючі цьому дії.
Щодо позовних вимог зобов`язального характеру заявлених до ГУ ПФУ в Одеській області про зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 27.06.1988 по 25.05.1990 та періоду навчання з 01.09.1985 по 18.07.1987 в Камінь-Каширському СПТУ 4, то у задоволенні таких судом відмовлено, оскільки вказаний період навчання та період проходження військової служби органом пенсійного фонду зараховано позивачу до страхового стажу самостійно та не потребує повторного зарахування судом.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 18.07.2025 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, що не є спірним у даній справі, яка за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Одеській області.
Як видно з рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 25.07.2025 № 032350032868, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років (а.с. 10).
З розрахунку стажу встановлено, що до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано, зокрема, період навчання у вищих/середніх навчальних закладах з 01.09.1985 по 18.07.1987 – 1 рік 10 місяців 18 днів; період проходження військової строкової служби з 27.06.1988 по 20.05.1990 – 1 рік 10 місяців 24 дні та період трудової діяльності, зокрема, з 01.07.2022 по 31.05.2025 – 2 роки 11 місяців. Загальний страховий стаж становить 20 років 05 місяців 15 днів (а.с. 32).
Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся із цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Основні принципи, засади та механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також порядок призначення і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі також - Закон № 1058-IV).
За змістом пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, а також особи, яким встановлено інвалідність унаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних із виконанням військових чи службових обов`язків.
Крім того, право на дострокову пенсію мають особи, яким надано статус учасника бойових дій або особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.
Зазначеним категоріям осіб дострокова пенсія призначається після досягнення чоловіками 55-річного, а жінками 50-річного віку, за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків та не менше 20 років у жінок.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення достроково пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV.
З огляду на характер заявлених вимог та обраний позивачем вид пенсійного забезпечення, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини виникли у межах солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та підлягають врегулюванню насамперед положеннями Закону № 1058-IV. Саме цей Закон визначає умови, порядок і межі формування страхового стажу, а також вичерпний перелік правових механізмів, які можуть бути застосовані при призначенні пенсії за цим Законом.
Матеріалами справи стверджується, що, звертаючись із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, позивач наполягав на зарахуванні періодів проходження ним військової служби в особливий період до страхового стажу у пільговому обчисленні - один місяць служби за три.
Отже, спір зводиться до питання можливості зарахування до страхового стажу для призначення пенсії за Законом № 1058-IV періодів проходження позивачем військової служби в особливий період у пільговому обчисленні - один місяць служби за три.
Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З огляду на зазначене, за своєю правовою природою страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, має самостійне та вичерпне нормативне визначення і підлягає обчисленню виключно за правилами, прямо встановленими цим Законом, що виключає при його обрахунку можливість застосування непередбачених Законом № 1058-IV механізмів.
Абзац третій частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV встановлює, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, після 1 січня 2004 року застосовується виключно для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Використання законодавцем формулювання «виключно» свідчить про імперативний та вичерпний характер цього переліку і виключає можливість поширення пільгового (кратного) обчислення стажу на інші види пенсій. Пенсія за віком, передбачена Законом № 1058-IV, не належить до пенсій за віком на пільгових умовах і не є пенсією за вислугу років, а тому не підпадає під сферу дії зазначеного положення. Вона призначається у межах солідарної системи за наявності страхового стажу, обрахованого за правилами статті 24 цього Закону. Отже, системне тлумачення статті 24 свідчить про відсутність законодавчих підстав для застосування кратного обчислення страхового стажу при призначенні дострокової пенсії за віком.
Повертаючись до доводів позивача, які зводяться до необхідності застосування до спірних правовідносин положень статті 57 Закону № 1788-XII та пункту 2.3 Положення № 530, якими передбачено зарахування часу проходження військової служби в умовах бойових дій у кратному обчисленні - один місяць служби за три, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 57 Закону № 1788-XII військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Аналогічний за правовою природою підхід закріплено у пункті 2.3 Положення № 530, яким визначено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди військової служби зараховуються на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, зокрема за участь у бойових діях у воєнний час, участь в антитерористичній операції або виконання відповідних завдань під час проходження служби у військовому резерві.
Отже, з огляду на зміст вказаних норм, можна виснувати, що вказані приписи безпосередньо пов`язують пільгове обчислення строку служби з призначенням пенсій за вислугу років, тобто зі спеціальним видом пенсійного забезпечення, та не стосуються порядку обрахунку страхового стажу у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Крім того, колегія суддів зауважує, що пункт 2.3 Положення № 530, прийнятий на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, є підзаконним нормативним актом, який деталізує механізм обчислення вислуги років і прямо виключає його застосування до пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу.
Отже, наведені норми не встановлюють і не можуть встановлювати правил кратного обчислення страхового стажу для цілей призначення пенсії відповідно до Закону № 1058-IV.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що вислуга років і страховий стаж є різними за правовою природою категоріями. Вислуга років застосовується у межах спеціального пенсійного законодавства та відображає тривалість проходження служби незалежно від факту та розміру сплати страхових внесків, тоді як страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та обчислюється виключно за правилами, прямо визначеними Законом №1058-IV. Саме цей Закон встановлює вичерпні умови, порядок і критерії обчислення страхового стажу, що є підставою для призначення пенсій у солідарній системі.
Перенесення правил обчислення вислуги років на правила обчислення страхового стажу означало б змішування різних правових режимів та фактичну зміну законодавчо визначеного порядку формування страхового стажу. Поширення механізму кратного обчислення, встановленого для спеціального виду пенсійного забезпечення, на правовідносини щодо призначення дострокових пенсій за Законом №1058-IV призвело б до застосування норм, які регулюють інший вид пенсійних правовідносин, поза межами їх законодавчого призначення.
Крім того, застосування кратного обчислення на підставі підзаконного нормативного акта у сфері, що врегульована безпосередньо законом, означало б фактичну модифікацію судом закону підзаконним актом, що є неприпустимим з огляду на принцип верховенства права та ієрархію нормативно-правових актів.
Отже, застосування до спірних правовідносин правил кратного обчислення страхового стажу за відсутності прямої норми Закону № 1058-IV фактично означало б зміну встановленого законодавцем порядку формування страхового стажу та розширення обсягу пенсійних прав позивача поза межами визначеного законом правового режиму. Такий підхід суперечив би принципу законності, відповідно до якого органи державної влади та суди зобов`язані діяти виключно в межах повноважень і у спосіб, передбачений законом.
Оскільки позивач реалізував право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, відтак спірні правовідносини підлягають врегулюванню виключно нормами цього Закону, який не містить положень про можливість кратного (пільгового) обчислення страхового стажу для цілей визначення права на зазначений вид пенсії.
Положення статті 57 Закону № 1788-ХІІ та Положення № 530 регламентують порядок обчислення вислуги років у межах спеціального пенсійного забезпечення військовослужбовців і не змінюють встановленого Законом № 1058-IV механізму формування страхового стажу у солідарній системі.
За таких обставин відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів проходження військової служби в період участі у бойових діях у пільговому обчисленні «один місяць служби за три».
Отже, висновок Суду першої інстанції про наявність правових підстав для такого зарахування є помилковим, оскільки зроблений за неправильного застосування норм матеріального права.
Апеляційний Суд також зауважує, що пункт 2.3 Положення № 530 прямо встановлює застосування пільгового порядку обчислення вислуги років для відповідних пенсій, проте «крім пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу». Отже, навіть підзаконний нормативний акт, на який покликається позивач, містить пряму вказівку на неможливість поширення механізму кратного обчислення на пенсії, що призначені відповідно до Закону № 1058-IV. Ігнорування цього застереження призвело б до застосування норми всупереч її буквальному змісту та законодавчому призначенню. Отже, твердження позивача про необхідність застосування пункту 2.3 Положення № 530 до спірних правовідносин є суперечливим та не відповідає буквальному змісту і системному аналізу відповідного нормативного регулювання.
Колегія суддів також зазначає, що є помилковими посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі №346/1454/17, від 02 квітня 2020 року у справі №185/4140/17, від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а, тощо.
У цих справах касаційний суд виходив із положень законодавства, яке регулює зарахування часу проходження військової служби до трудового стажу та вислуги років, а також застосував норми статті 57 Закону № 1788-ХІІ та пункту 2.3 Положення № 530 без урахування спеціальних обмежень, встановлених частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV.
За таких обставин, наведена судова практика не спростовує висновку про те, що правила кратного обчислення строку військової служби, передбачені законодавством для визначення вислуги років, не можуть бути поширені на порядок обчислення страхового стажу при призначенні дострокової пенсії за віком у межах правового регулювання Закону № 1058-IV.
Апеляційний Суд зауважує, що застосування кратного обчислення страхового стажу без прямої законодавчої підстави фактично означало б штучне збільшення страхового стажу, оскільки період, що підлягає зарахуванню до страхового стажу, збільшувався б не внаслідок фактичної тривалості відповідного періоду або сплати страхових внесків у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а шляхом множення такого періоду. Такий підхід призвів би до включення до страхового стажу періодів у обсязі, який не відповідає їх фактичній тривалості та не передбачений механізмом формування страхового стажу, визначеним Законом № 1058-IV.
Фактично це означало б зарахування до страхового стажу додаткового часу, який не підтверджений ані сплатою страхових внесків, ані прямою нормою закону, що допускає його зарахування на пільгових умовах (у кратному розмірі). Такий підхід суперечив би правовій природі страхового стажу як визначеного законом періоду, що враховується при визначенні права на пенсію у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, та призводив би до розширення обсягу пенсійних прав особи поза межами встановленого законодавцем правового регулювання.
Водночас такий підхід не означає обмеження прав осіб, які проходили військову службу. Періоди проходження військової служби підлягають зарахуванню до страхового стажу відповідно до правил, встановлених Законом № 1058-IV, у їх фактичній тривалості, а також враховуються при визначенні права особи на дострокове призначення пенсії.
При цьому зазначене правове регулювання застосовується саме у випадку, коли особа реалізувала право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Обираючи такий вид пенсійного забезпечення, особа погоджується на застосування умов, порядку та механізму обчислення страхового стажу, прямо встановлених цим Законом. Проте пенсійне законодавство України не позбавляє особу можливості реалізувати своє право на інший вид пенсійного забезпечення, якщо для нього законодавством передбачено застосування механізму пільгового (кратного) обчислення строків служби, оскільки пенсійне законодавство України допускає право особи обрати той вид пенсії, який є для неї найбільш сприятливим, за умови відповідності встановленим законом критеріям. Отже, застосований підхід не звужує обсяг пенсійних прав особи, а забезпечує дотримання законодавчо визначених правил формування страхового стажу у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Вищезазначене повністю відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 19 березня 2026 року у справі № 200/8094/24.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи, а також враховуючи висновки Верховного Суду в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що у спірних правовідносинах немає правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів проходження військової служби в особливий період у пільговому обчисленні «один місяць служби за три» для цілей статті 115 Закону № 1058-IV.
З огляду на викладене, Суд апеляційної інстанції констатує, що Суд першої інстанції постановив рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Відтак відповідно до статті 317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі № 140/9139/25 скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя | | С. М. Шевчук
судді | | Т. І. Боршовський
| | С. П. Нос