ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року
м. Київ
cправа № 444/2848/25
провадження № 51 - 4957 км 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025142400000141 від 09 липня 2025 року, щодо
ОСОБА_6 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мацошин Жовківського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
за ст. 125 ч. 1 КК України, 
за касаційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 04 серпня 2025 року
в порядку спрощеного провадження, передбаченого ст. 382 КПК України,
без виклику учасників судового провадження,  ОСОБА_6 визнано винним
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
09 липня 2025 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_6 на 
АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних стосунків, що виникли раптово, умисно схопив і стиснув
за шию ОСОБА_8 , після чого наніс їй удар долонею в обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі та садна на шиї.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року відмовлено
у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 04 серпня 2025 року щодо ОСОБА_6 на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року і призначити новий розгляд у цьому суді.
Вважає, що відмовивши у відкритті апеляційного провадження суддя апеляційного суду істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що відповідно
до ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Обґрунтовує свою вимогу тим, що всупереч висновку суду апеляційної інстанції, апеляційну скаргу на вирок щодо ОСОБА_6 було подано у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме статей 337, 338, 370, 374
КПК України та ст. 67 ч. 1 п. 6-1 КК України.
Натомість апеляційний суд формально ототожнив доводи апелянта з оспорюванням фактичних обставин справи. Тому вважає, що рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження суперечить положенням ст. 370, ст. 394 ч. 1, ст. 399 ч. 4 КПК України та безпідставно позбавило сторону обвинувачення права оскаржити вирок в апеляційному порядку.
У поданому клопотанні захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 заперечувала проти доводів касаційної скарги прокурора, зазначила про законність вироку і просила відмовити в задоволенні вимог прокурора.
Від інших учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу прокурора не надходило.
Учасників судового провадження належним чином повідомлено про час та місце касаційного розгляду, заяв про відкладення касаційного розгляду від учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.
У поданому клопотанні захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 просила проводити касаційний розгляд за їх відсутності.
Позиції учасників судового провадження 
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу прокурора обґрунтованою
і просила її задовольнити.
Мотиви Суду 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасника судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального
та процесуального права, переглядаючи судові рішення у межах касаційної скарги.
Однією з підстав для скасування судового рішення судом касаційної інстанції
є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто таке,
що перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до засади змагальності, закріпленої в ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на реалізацію процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Право на апеляційне оскарження судового рішення не є абсолютним, воно підлягає встановленим законом обмеженням, у тому числі щодо умов прийнятності апеляційної скарги з урахуванням особливостей конкретного провадження.
Зокрема, ст. 399 ч. 4 КПК України передбачено, що підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження є оскарження судового рішення виключно з підстав,
з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 394 ч. 1 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений
за результатами спрощеного провадження, не може бути оскаржений
в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
За приписами ст. 370, ст. 418 ч. 2 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції
про відмову у відкритті апеляційного провадження повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим
є рішення, у якому наведені належні й достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Наведених законодавчих положень суд апеляційної інстанції не дотримався.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 , будучи підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ст. 125 ч. 1 КК України, тобто кримінального проступку, не оспорював установлених під час дізнання обставин, він та потерпіла ОСОБА_8 були згодні на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, у зв`язку з чим обвинувальний акт було скеровано до суду першої інстанції в порядку ст. 302 ч. 1 КПК України
з долученням до нього відповідних письмових заяв. Суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 381 ч. 2 КПК України, здійснив судовий розгляд за відсутності учасників судового провадження і ухвалив щодо ОСОБА_6 обвинувальний вирок.
Прокурор ОСОБА_9 не погодилася з вироком суду першої інстанції і оскаржила його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду. За змістом апеляційної скарги, підставами для перегляду судового рішення прокурор указувала неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність
та невідповідність висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, зазначала, що сформульоване у вироку обвинувачення відрізняється від того, яке було пред`явлено ОСОБА_6 органом досудового розслідування, а також суд залишив поза увагою обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.
При цьому, в апеляційній скарзі прокурор не зазначала доводів щодо незгоди
з розглядом справи за відсутності учасників судового провадження,
не посилалась на не дослідження доказів у судовому засіданні і не оспорювала обставин, установлених під час проведення досудового розслідування.
Проте суд апеляційної інстанції, відобразивши в ухвалі зазначені прокурором підстави для перегляду вироку, передбачені ст. 409 ч. 1 пунктами 2, 4 КПК України, зробив аналіз заявленої стороною обвинувачення процесуальної вимоги, дійшов висновку про оскарження судового рішення виключно з підстав, з яких воно
не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 ч. 1 КПК України.
Отже, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції не дотримався положень КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження окремих судових рішень і ухвалив рішення без врахування обставин цього кримінального провадження та вказаних вимог закону. 
Допущене при постановленні оскаржуваної ухвали порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, оскільки ставить під сумнів законність
та обґрунтованість судового рішення, що відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 п. 1
КПК України є підставою для його скасування.
Такий підхід узгоджується з практикою суду касаційної інстанції (постанови
у справах № 722/1829/20, 127/25166/20, 591/7714/21, 758/4301/22, 362/7552/25).
Враховуючи зазначене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню
з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора - задоволенню.
При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року про відмову
у відкритті апеляційного провадження скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 | ОСОБА_2 | ОСОБА_3