Справа № 149/3136/25
Провадження №2/149/149/26 
Номер рядка звіту 61
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2026 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Олійника І. В.,
за участі секретаря Янюк А. Й.,
представника позивача – ОСОБА_1 , приймає участь у режимі відеоконференції
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (відповідач 1), ОСОБА_4 (відповідач 2), ОСОБА_5 (відповідач 3), третя особа: приватний нотаріус Вінницька Тетяна Олександрівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 пред`явив позов до ОСОБА_3 (відповідач 1), ОСОБА_4 (відповідач 2), ОСОБА_5 (відповідач 3), третя особа – приватний нотаріус Вінницька Тетяна Олександрівна про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.
Короткий виклад позовних вимог
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача. Свідоцтво про його смерть було оформлено впродовж трьох місяців, оскільки представники органів місцевого самоврядування с. Солобківці Хмельницького району Хмельницької області ввели в оману та невірно роз`яснили позивачеві право отримання свідоцтва про смерть, а також право подати заяву про прийняття спадщини, зазначивши, що б він через півроку прийшов до них і отримав свідоцтво про смерть, а також написав заяву про прийняття спадщини. Враховуючи територіальну віддаленість від місця проживання спадкоємця від батька, а також місцезнаходження спадкового майна (житлового будинку і земельної ділянки), позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з порушенням відповідного строку. 29.09.2024 отримавши консультацію та підготувавши проект заяви про прийняття спадщини, посвідчивши цю заяву нотаріально, позивач через представника направив її до приватного нотаріуса, яка в квітні 2025 року відмовила у вчиненні нотаріальних дій та повідомила про пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини, зазначивши, що позивач дійсно є спадкоємцем за законом. Вищевказані причини пропуску строку позивач просить визнати поважними та визначити додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. 
Рух справи
Ухвалою суду від 09.10.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.
01.12.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить встановити факт його проживання на час відкриття смерті разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою суду від 16.12.2025 заяву про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду.
Ухвалою суду від 24.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою від 05.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку, заяву представника позивача про виклик свідків залишено без розгляду.
Позиція сторін
Позивач підтримав письмові пояснення від 28.05.2026, заявлені позовні вимоги. Представник просив задовольнити позов у повному обсязі. 
Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, у заяві від 20.10.2025 просить задовольнити позовні вимоги позивача, здійснювати розгляд справи без його участі.
Відповідачі 1 та 3 не з`явилися, причини неявки суду не відомі. Відзиву, заяв, клопотань, доказів суду не надали. 
Третя особа не з`явилася, листом від 16.10.2025 повідомила, що від ОСОБА_2 в березні 2025 надійшла заява про прийняття спадщини. 28.03.2025 заявнику листом було роз`яснено вимоги законодавства щодо порядку та строків прийняття спадщини. 26.03.2026 нотаріус у Спадковому реєстрі перевірила, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій не виносила. Просить розглянути справу у її відсутність.
Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Фактичні обставини
Позивач є сином спадкодавця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Солобківці Хмельницького району Хмельницької області, про що 24.05.2025 Уланівською сільською радою складено актовий запис про смерть № 113, а також повторно 27.09.2024 Хмільницький відді ДРАЦС видав свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .
Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 4,1935 га (копії на а.с.21-28).
Позивач зареєстрований у АДРЕСА_2 з 2010 року.
13.03.2025 року нотаріально посвідчено заяву ОСОБА_2 про прийняття спадщини, яку адресовано приватному нотаріусу Вінницькій Т. О. 
Листами від 28.03.2025 приватний норатіус Вінницька Тетяна Олександрівна повідомила ОСОБА_2 , про відсутність підстав для відкриття спадкової справи по заяві ОСОБА_2 , оскільки таку заяву належало подати до 23.09.2024, також повідомлено, що відкриття спадщини не є нотаріальною дією та не потребує винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій. 
Довідкою старости Вишеньківського старостинського округу № 158 від 27.09.2024 повідомлено про те, що на момент смерті ОСОБА_6 , який був зареєстрований по АДРЕСА_1 . На день його смерті разом з ним ніхто не був зареєстрований і не проживав (копія на а.с. 7 зворот).
Довідкою № 42 від 18.05.2026 староста Вишеньківського старостинського округу Кирилюк О. просить вважати помилково виданою довідку № 158 від 27.09.2024, також повідомив, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_6 , який був зареєстрований по АДРЕСА_1 із ним ніхто не був зареєстрований, але постійно проживав його син ОСОБА_2 (копія на а.с. 170).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стосовно вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який слід обраховувати з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду Укарїни від 30.05.2008 № 7 «Про практику у справах про спадкування» спадкоємці, які не прийняли спадщину в установлений законом строк, можуть звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності цього Кодексу, а саме з 1 січня 2004 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача, зазначає, що визначений законом строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, якими є: віддаленість місця проживання батька і сина, віддаленість місцезнаходження спадкового майна; введення позивача в оману представниками органу місцевого самоврядування за місцем смерті батька, внаслідок чого несвоєчасно видано свідоцтво про смерть, а позивач не звернувся в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини. Однак, вищевказані причини не є поважними. 
Так, оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосується періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За встановлених у справі обставин, позивач з 2010 року зареєстрований у м. Київ, а його батько у с. Вишенька Хмільницького району, де знаходиться спадкове майно. 
Не є поважною причиною пропуску строку віддаленість місця проживання позивача, віддаленість місцезнаходження спадкового майна, оскільки Київська та Вінницька область мають транспортне сполучення. Позивач не був позбавлений можливості подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини. Цим правом позивач скористався, з пропуском шестимісячного строку. Також суд приймає до уваги значний час, який пройшов з моменту смерті батька і до дня звернення позивача з заявою до нотаріуса, а у подальшому із позовом до суду. 
Також, позивачем збільшено позовні вимоги і окрім вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини заявлено вимогу про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, ці дві позовні вимоги, представник позивача обґрунтовує взаємовиключними обставинами. Так, у вимозі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини однією з поважних причин вказано значну віддаленість від місця проживання позивача та спадкодавця, а інша вимога про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем обґрунтована тим, що позивач та його батько на момент смерті останнього проживали спільно у с. Вишенька Хмільницького району Вінницької області.
Не підтверджено також введення позивача в оману представниками органу місцевого самоврядування у с. Солобківці Хмельницької області. Позивачем не надано доказів звернення до посадових осіб органу місцевого самоврядування за роз`яснення, а також надання ними такого роз`яснення чи відмови у цьому. 
Окрім цього, порядок реєстрації смерті визначений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а порядок прийняття спадщини у ст. 1268 ЦК України, текст котрих є опублікованими та знаходяться у вільному доступі. 
Також суд зауважує, що смерть ОСОБА_6 була зареєстрована Уланівською, а не Солобківською сільською радою, впродовж двох місяців з дня його смерті. Отже, у спадкоємців, у тому числі позивача, залишалося близько чотирьох місяців щоб звернутися до нотаріуса із заявою для прийняття спадщини. 
Отже, зазначені позивачем причини пропуску строку не є поважними, а тому підстав для поновлення строку судом не встановлено.
Суд також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23 відповідно до яких суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши доводи позивача, суд вважає, що наведені представником позивача причини пропуску строку для прийняття спадщини, не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо оформлення спадщини, відтак не є поважними причинами пропуску цього строку, а тому позов не підлягає задоволенню. 
Стосовно позовної вимоги про встановлення факту спільного проживання спадкодавця з позивачем.
Зі змісту ст. 315 ЦПК України вищно, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. У разі відсутності спору, заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються за правилами окремого провадження. 
Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
На підтвердження своїх доводів постійного проживання до позовної заяви додано дві довідки Вишеньківської сільської ради № 158 від 27.09.2024 та № 42 від 18.05.2026, які узгоджуються між собою в тому, що ОСОБА_6 був зареєстрований у с. Вишенька, але суперечать одна одній в частині того чи проживав у с. Вишенька ОСОБА_2 . В першій довідці зазначено, що ніхто не проживав разом із спадкодавцем, а в другій – проживав ОСОБА_2 без реєстрації.
Оцінюючи докази, суд приймає до уваги те, що обидві довідки не підтверджують того, що ОСОБА_6 на момент смерті проживав по АДРЕСА_1 . В цій частині ці докази не суперечать і змісту свідоцтва про смерть, де вказано, що ОСОБА_6 помер у с. Солобківці Хмельницького району Хмельницької області. У цьому ж селі проживає брат позивача - ОСОБА_4 . 
Суд відхиляє акт про фактичне місце проживання від 28.11.2025 за змістом котрого ОСОБА_2 разом з батьком ОСОБА_6 з народження і по день смерті батька проживав в будинку АДРЕСА_1 . Вказані відомості суперечать як копії паспорта позивача, де наявні відомості про зняття його з реєстрації місця проживання у с. Вишенька та з 2010 року зареєстрацію у м. Київ, так і свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , де місцем смерті зазначено інших населений пункт, іншої області. 
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Як видно з досліджених доказів, позивач подаваючи заяву про прийняття спадщини не обґрунтовував її постійним проживанням із спадкодавцем, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є підставою для її прийняття. Ця заява була подана у порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, тобто спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем. 
Згідно з 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Як встановлено судом з досліджених доказів факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем не знайшов свого підтвердження за результатами сукупного дослідження доказів, а тому ця вимога також не підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов не підлягає задоволенню, відсутні підстави для стягнення на користь позивача понесених судових витрат по сплаті судового збору.
На підставі ст.ст. 1218, 1220, 1222-1223, 1225, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 353, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (відповідач 1), ОСОБА_4 (відповідач 2), ОСОБА_5 (відповідач 3), третя особа: приватний нотаріус Вінницька Тетяна Олександрівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, - відмовити повністю.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи: 
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;
Відповідач 1 : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ;
Відповідач 2: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ;
Відповідач 3: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ; 
Третя особа: приватний нотаріус Вінницька Тетяна Олександрівна, вул. Українця Владислава, буд. № 11 м. Хмільник Вінницької області.
Повний текст рішення суду складено 09.07.2026.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК