ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.08.2026 Справа № 914/1772/26 

за позовом: Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління", м. Львів, 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄМК Один» м. Львів, 
про відшкодування витрат у розмірі 9'504,00 грн.
Суддя Б. Яворський. 
Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Справу розглянуто без судового засідання та виклику сторін.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄМК Один» про відшкодування витрат у розмірі 9'504,00 грн. пов`язаних з проведенням демонтажу тимчасової споруди та зберіганням демонтованих конструкцій.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Б. Яворському.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику представників сторін, надано відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі та встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановлено відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Повідомлено сторін, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Ухвала про відкриття провадження у справі та прийняття справи до розгляду була надіслана відповідачу за адресою, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, та отримана ним 22.06.2026. 
11.08.2026 позивач через систему «Електронний суд» подав суду клопотання, у якому повідомив, що заявлена сума заборгованості не погашена, тому позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Аргументи позивача. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач самовільно, встановив тимчасову споруду на вул. Свєнціцького, 2 в м. Львові та здійснював підприємницьку діяльність без документів, а саме: договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд, паспорта прив`язки тимчасових споруд, окрім того відповідач не включений в Комплексну схему розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Львова. На виконання рішення виконавчого комітету позивач здійснив демонтаж тимчасової споруди. Вартість такого демонтажу становить 9504,00 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача.
Аргументи відповідача. 
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доказів спростування наведених позивачем обставин не подав. 
Стаття 114 ГПК України визначає, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Згідно ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх пояснення. Судові дебати не проводяться (ст.252 ГПК України). 
З моменту відкриття провадження у справі минуло достатньо строку для вчинення процесуальної дії, відповідач повідомлявся про наявність даного спору, однак відзиву на позовну заяву не подав. Зважаючи на це суд розглянув справу за наявними матеріалами.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄМК ОДИН» встановило тимчасову споруду на вул. Свєнціцького, 2 в м. Львові та здійснювало підприємницьку діяльність без документів – договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд та паспорту прив`язки тимчасових споруд. Крім того, відповідач не включений в Комплексну схему розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Львова.
20.03.2026 виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення №229 «Про демонтаж тимчасових споруд у м. Львові», яким рекомендовано відповідачу демонтувати тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності на вул. Свєнціцького, 2. Відповідно до п. 3 вказаного рішення у разі нездійснення демонтажу у добровільному порядку, комунальне підприємство “Адміністративно-технічне управління“ спільно з Галицькою районною адміністрацією визначено уповноваженими особами на виконання демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на вул. Свєнціцького, 2.
07.04.2026 Галицька районна адміністрація Львівської міської ради надіслала відповідачу рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.03.2026 №229 «Про демонтаж тимчасових споруд у м. Львові» для ознайомлення та відповідного реагування. Однак, відповідач на вказаний лист не відреагував та не демонтував самовільно встановлену тимчасову споруду в добровільному порядку.
На виконання відповідного рішення виконавчого комітету ЛМР позивач 27.04.2026 здійснив демонтаж тимчасової споруди, що підтверджується актами проведення демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності від 27.04.2026 та фото (до та після) із залученням підрядника ФОП Сташків А.В., з яким укладено договір на виконання робіт №9/3 від 27.04.2026.
Додатком до договору передбачена плата за демонтаж тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності та доставку ТС на майданчик тимчасового зберігання в розмірі 1500,00 грн. за кв.м. без ПДВ. Таким чином, зазначає позивач, вартість демонтажних робіт, виконаних ФОП Сташків А.В., становить (5,28 кв. м * 1500,00 грн. = 7920,00 грн. + 20% = 9504,00 грн), що підтверджується рахунком на оплату №9/3 від 27.04.2026 та актом надання послуг №9/3 від 27.04.2026.
30.04.2026 позивач оплатив ФОП Сташківу А.В. вартість наданих послуг.
На думку позивача йому було завдано майнової шкоди у вигляді понесених витрат, пов`язаних з демонтажем та доставкою на майданчик тимчасового зберігання тимчасової споруди.
04.05.2026 відповідач з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача надсилав лист-вимогу №2410-вих-62599 про відшкодування на загальну суму 9504,00 грн.
Докази сплати відповідної суми у матеріалах справи відсутні. 
ОЦІНКА СУДУ.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).
Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (положення ч. 4 ст. 11 ЦК України).
Положеннями ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковими для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.
Відповідно до Статуту Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» створене з метою отримання прибутку; покращення благоустрою м. Львова шляхом здійснення нагляду за дотриманням юридичними, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність, вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; поповнення міського бюджету за рахунок справляння плати за використання юридичними, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність, міської впорядкованої території; покращення навколишнього природного середовища у м. Львові шляхом здійснення моніторингу; виконання функцій визначених окремими ухвалами міської ради, рішеннями виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови, наказами та дорученнями департаменту містобудування. 
Згідно частин 2 та 3 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності – одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
Розміщення тимчасових споруд здійснюється відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 та ухвали Львівської міської ради № 6107 від 26.12.2019 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова». 
Відповідно до п.5.3.2. ухвали підприємства, установи, організації, фізичні особи зобов`язані відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України.
Згідно з частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Відповідачем у добровільному порядку не було демонтовано самовільно встановлену тимчасову споруду, а позивач здійснив її примусовий демонтаж із залученням підрядника.
До матеріалів справи долучено докази на підтвердження того, що вартість послуг демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди становить 9504,00 грн. (7920,00 грн. + 20% ПДВ). 
Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому, відповідно до ч.2 ст.623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для застосування деліктної відповідальності необхідною є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди. Причому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок з доведення наявності шкоди, протиправності поведінки заподіювача шкоди, а також причинного зв`язку між такою протиправною поведінкою та шкодою. Водночас, на заподіювача шкоди покладається обов`язок щодо доведення відсутності його вини у заподіянні цієї шкоди.
Суд також звертає увагу на те, що кошти надходять до платника податків в рахунок оплати вартості поставлених таким платником товарів/послуг, в тому числі, які постачаються в рамках виконання програми благоустрою міста чи інших подібних програм, які для цілей оподаткування ПДВ є об`єктом оподаткування, то на дату зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку платник зобов`язаний визначити податкові зобов`язання виходячи з вартості таких товарів/послуг.
З огляду на вищенаведене, загальна вартість з ПДВ понесених Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» витрат, пов`язаних з примусовим демонтажем самовільно встановленої тимчасової споруди, становить 9504,00 грн. 
Станом на момент прийняття рішення докази відшкодування відповідачем витрат позивача у матеріалах справи відсутні. Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією № 4600 від 04.06.2026 на суму 2662,40 грн. Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄМК ОДИН» (79057, м. Львів, вул. Коновальця Є., буд. 103, кім. 407, ідентифікаційний код 45224507) на користь КП «Адміністративно-технічне управління» (79005, м. Львів, пл.Міцкевича, 6/7; ідентифікаційний код 13804591) 9504,00 грн. витрат, пов`язаних з проведеним демонтажем самовільно встановленої тимчасової споруди, а також 2662,40 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Яворський Б.І.