ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
02068, м. Київ, вул. Кошиця, 5-А 
справа № 753/25293/25
провадження № 2/753/7167/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді    КАЛІУШКА Ф.А.;
при секретарі     ВОЛОДЬКО С.С.;
за участю сторін    не з`явились;

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №102189495 від 18.10.2022 у розмірі 15 405 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №102189495, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 3 900,00 грн. строком на 100 днів, тобто до 26.01.2023, а клієнт зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
31.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №90-МЛ/Т, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №102189495.
Отже, позивач зазначає, що оскільки відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до неї, останнє просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №102189495 від 18.10.2022 у розмірі 15 405 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 3 900,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 11 115,00 грн. та заборгованості за комісією за видачу кредиту у розмірі 390,00 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання. 
В судове засідання, яке відбулося 19.03.2026, представник позивача не з`явився, при цьому, в прохальній частині позовної заяви вказав здійснювати розгляд справи без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, однак через систему «Електронний суд» надала заяву про розгляду справи без її участі від 18.03.2026 та відзив на позовну заяву від 18.02.2026, в якому категорично заперечувала щодо задоволення позову.
Вказаний відзив обґрунтований тим, що позивачем не надано належних допустимих доказів укладення відповідачем кредитного договору, зокрема оригіналу договору з її підписом або належним підтвердженням електронного підпису. Крім того, відповідач наголосила на тому, що розрахунок заборгованості їй невідомий та не підтверджений належними доказами. Прохала відмовити у задоволенні позовних вимог з урахуванням строків позовної давності.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №102189495, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 3 900,00 грн. строком на 100 днів, тобто до 26.01.2023 (п. 1.3. Договору). Відповідно до п. 1.4. позивальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 28.10.2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 26.01.2023 року (останнього дня строку кредитування). Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 975,00 грн. в грошовому виразі та 344,421.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк користування) складають 11505.00 грн. в грошовому виразі та 1077.00 грн. відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість за весь строк користування складає 4 875,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 15 405.00 грн. Всі вказані цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовану реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що Позичальник отримує кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишається незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. (п. 1.5. Договору). Згідно пп. 1.5.1, 1.5.3. 1.6. комісія за надання кредиту становить 390,00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користуванням кредиту протягом пільгового періоду 585.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 10 530,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Кредит надається клієнту безготівково на рахунок з використанням картки № НОМЕР_1 . (п. 2.1. договору). Цей договір (з додатками № 1, №2 та Правилами) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі (п. 7.1. договору).
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №102189495, додаток №1 до кредитного договору «Графік платежів» та додаток № 2 «паспорт споживчого кредиту №102189495», які є невід`ємними частинами кредитного договору №102189495, були підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «J52019».
Анкета-заява на кредит №102189495 від 18.10.2022 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ «Мілоан». 
Згідно інформаційної довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім», 18.10.2022 було проведено транзакцію, якою на кредитний рахунок за № НОМЕР_1 успішно перераховано суму коштів у розмірі 3 900,00 грн., отримувач ОСОБА_1 .
Факт переказу коштів на рахунок відповідача також підтверджується випискою з особового рахунку відповідача за кредитним договором.
Таким чином, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору №102189495 від 18.10.2022.
Отже, наведене вище свідчить про те, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за умовами кредитного договору №102189495 від 18.10.2022 виконало належним чином. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №102189495 від 18.10.2022, заборгованість відповідача становить 15 405,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 3 900,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 11 115,00 грн. та заборгованості за комісією за видачу кредиту у розмірі 390,00 грн.
При цьому, суд зауважує, що сума заборгованості за процентами нарахована в межах строку кредитування – 100 днів (п. 1.3. договору) та погодженої сторонами процентної ставки(п. 1.5. Договору).
31.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги 90-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №102189495, що підтверджується додатком №1 «витягом з реєстру боржників» до договору відступлення права вимоги №90-МЛ/Т від 31.01.2023.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи міститься копія платіжної інструкції №69902 від 30.01.2021, якою підтверджується факт здійснення оплати ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за реквізитами ТОВ «Мілоан» за договором відступлення прав вимоги №94-МЛ/Т від 31.01.2023.
Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України (далі по тексту – ЦК україни) до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №94-МЛ/Т від 31.01.2023, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №102189495 від 18.10.2022 становить 15 405,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 3 900,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 11 115,00 грн. та заборгованості за комісією за видачу кредиту у розмірі 390,00 грн.
Згідно наданої копії листа-претензії від 12.09.2025 за вих. №22285780/46 позивачем на адресу відповідача скеровувалась досудова вимога щодо погашення заборгованості за кредитним договором, яка відповідачем була залишена поза увагою.
За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом стст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (стст. 205, 207 ЦК України).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За нормою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як було зазначено вище, кредитний договір №102189495 від 18.10.2022 укладався між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «J52019».
Варто зазначити, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна та пароля до особистого кабінету, вищевказаний кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був б укладеними.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20), від 2 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20.
Таким чином, вказаний кредитний договір було укладено та оформлено в електронній формі з використанням електронного підпису. 
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому, у відповідності до чч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Оцінюючи доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд ставиться до них критично та відхиляє їх з огляду на наступне.
Щодо ідентифікації відповідача та зміни прізвища.
 
Посилання відповідача на зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 та отримання нового паспорта суд до уваги не бере. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу (копії свідоцтва про шлюб, копії нового паспорта, витягу з реєстру) на підтвердження зміни прізвища. Крім того, ідентифікація боржника у зобов`язальних правовідносинах здійснюється за реєстраційним номером облікової картки платника податків (РНОКПП). РНОКПП НОМЕР_2 , зазначений у кредитному договорі, збігається з даними відповідача, що однозначно ідентифікує її як сторону оспорюваного правочину.
Щодо укладення кредитного договору в електронній формі.
 
Доводи про відсутність оригіналу договору з власноручним підписом відповідача суд відхиляє як безпідставні. За змістом статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, підписаний з використанням одноразового ідентифікатора, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Судом встановлено, що договір №102189495 було підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «J52019». Волевиявлення відповідача підтверджується не лише введенням пароля, а й вчиненням конклюдентних дій — прийняттям кредитних коштів у розмірі 3 900,00 грн на власну банківську картку, що підтверджується випискою з рахунку та довідкою про транзакцію.
Щодо неповідомлення про відступлення права вимоги.
 
Твердження відповідача про неправомірність вимог позивача через неповідомлення її про укладення договору факторингу (відступлення права вимоги) ґрунтується на неправильному тлумаченні норм права. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника.
Наслідком неповідомлення боржника письмово про заміну кредитора є лише те, що новий кредитор несе ризик настання несприятливих наслідків, і виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2 ст. 516 ЦК України). Оскільки відповідач не надала доказів погашення заборгованості ані первісному кредитору ТОВ «Мілоан», ані позивачу, право грошової вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є дійсним.
Щодо розрахунку заборгованості.
 
Посилання на те, що розрахунок боргу є невідомим та не підтвердженим, спростовується матеріалами справи. Позивач долучив деталізований розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку, в яких чітко розмежовано тіло кредиту (3 900,00 грн), відсотки (11 115,00 грн) та комісію (390,00 грн). Відповідач власного контррозрахунку суду не надала, правильність нарахувань математично не спростувала.
Щодо застосування статті 551 ЦК України (зменшення штрафних санкцій).
 
Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій та процентів на підставі ст. 551 ЦК України до задоволення не підлягає. Вказана норма матеріального права регулює питання неустойки (штрафу, пені).
Як вбачається з позовних вимог, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не заявляло до стягнення жодних сум неустойки. Заявлена сума 11 115,00 грн є погодженими відсотками за користування кредитом у межах 100-денного строку кредитування (відповідно до пп. 1.5.2, 1.5.3 Договору). Відсотки за користування кредитом є платою за правомірне користування чужими грошима і не є мірою цивільно-правової відповідальності, а тому не можуть бути зменшені в порядку ст. 551 ЦК України.
Щодо спливу позовної давності
 
Заява відповідача про застосування строків позовної давності є необґрунтованою. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Строк кредитування за договором становив 100 днів та сплинув 26.01.2023. Перебіг позовної давності розпочався з 27.01.2023. Позивач звернувся до суду у жовтні 2025 року, тобто в межах загальної трирічної позовної давності (ст. 257 ЦК України). Окрім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану строки позовної давності продовжуються на строк його дії.
Щодо статусу споживача.
 
Наявність у відповідача статусу споживача фінансових послуг не звільняє її від обов`язку належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Дії відповідача щодо ухилення від сплати боргу свідчать про порушення нею умов договору та вимог цивільного законодавства.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконувала належним чином, у зв`язку із чим за нею утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про те, що вимоги кредитора про стягнення такої заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
До позовної заяви ТОВ «Кредит-Капітал» долучено: - договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025; копію ордера на надання правничої (правової) допомоги №1381377 від 02.07.2025; копію акту наданих послуг №Д/2642 від 20.08.2025 року; копію детального опису наданих послуг до акту №Д/3918 від 19.09.2025 року.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК).
У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, суд вважає, що зазначені представником ТОВ «Кредит-Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. є завищеними та не достатньо обґрунтованими.
Таким чином, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредит-Капітал» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 11, 13, 15, 16, 525, 526, 530, 549, 614, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, стст. 141, 274-279, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором №102189495 від 18.10.2022 у розмірі 15 405,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 900,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 11 115,00 грн. та заборгованості за комісією за видачу кредиту у розмірі 390,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ:           Федір КАЛІУШКО
Дата складення та підписання повного тексту рішення 18 червня 2026 року.