Справа № 674/827/26
Провадження № 2/674/845/26

РІШЕННЯ
іменем України 
07 липня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 35457,00 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" (далі – позивач) до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 35 457,00 грн за кредитним договором № 4313060 від 20.12.2020 (далі – кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2 662,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн, зумовлені судовим розглядом вказаних позовних вимог.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість перед первісним кредитором – товариством з обмеженою відповідальністю "Алекскредит". За результатами послідовного укладення двох договорів факторингу право вимоги за цією заборгованістю перейшло до позивача.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, правових наслідків відступлення права вимоги та особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронній формі.
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 07.05.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Між товариством з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" (далі – первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір № 4313060 від 20.12.2020 (далі – кредитний договір), згідно з умовами якого первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 5 300,00 грн на інші споживчі цілі, без додаткового забезпечення, строком на 210 днів – з 20.12.2020 до 18.07.2021 (включно), з фіксованою процентною ставкою за кожен день користування кредитом. Відповідач отримала обумовлені кредитним договором кошти 20.12.2020 на банківську картку, реквізити якої самостійно вказала первісному кредитору, що підтверджується довідкою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Елаєнс" від 02.11.2024 про успішне проведення платежу на суму 5 300,00 грн.
Вказаний кредитний договір та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який було відправлено та введено відповідачем 20.12.2020. Кредитний договір передбачає два варіанти нарахування процентів: у разі повного погашення кредиту протягом 30 календарних днів з дати укладення договору (Лояльні (покращені) умови кредитування) – за ставкою 1,45% від суми кредиту за кожен день користування кредитом; у разі використання Загальних умов кредитування – за ставкою 1,70% за кожен день користування кредитом протягом перших 30 днів (Базовий період, з 20.12.2020 до 19.01.2021 включно) та за ставкою 3,00% за кожен день користування кредитом протягом наступних 180 днів (Спеціальний період, з 20.01.2021 до 18.07.2021 включно) (п. 1.7 кредитного договору).
У результаті невиконання умов кредитного договору, як зазначає позивач, у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість у сумі 35 457,00 грн, з яких: 5 300,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 30 157,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; заборгованість за комісіями та пенею відсутня.
Заборгованість відповідача за кредитним договором передавалася послідовно на підставі двох договорів факторингу. Спочатку первісний кредитор – товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" – на підставі договору факторингу № 29/10-2025 від 29.10.2025 та реєстру прав вимоги від 29.10.2025 відступив право вимоги товариству з обмеженою відповідальністю "Секвоя Капітал", що підтверджується актом приймання-передачі документів за цим договором факторингу. Надалі товариство з обмеженою відповідальністю "Секвоя Капітал" на підставі договору факторингу № ДФ-31102025 від 31.10.2025 та реєстру прав вимоги № 001 від 31.10.2025 відступило це ж право вимоги товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" (позивачу), що підтверджується відповідним актом приймання-передачі документів. Факт надання фактором фінансування клієнту за кожним із зазначених договорів факторингу підтверджується платіжними інструкціями. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" перейменоване на товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" з 01.07.2025 на підставі наказу № 70-к від 01.07.2025, що підтверджується цим наказом (той самий код ЄДРПОУ 43657029).
Кредитний договір передбачає право первісного кредитора укладати з будь-якою третьою особою договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за цим договором без згоди позичальника (п. 2.1.7 кредитного договору).
Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість перед первісним кредитором, право вимоги за якою в результаті послідовного укладення двох договорів факторингу перейшло до позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останньою зобов`язань за укладеним нею кредитним договором.
Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Позивач (від імені первісного кредитора) свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором, що підтверджується довідкою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Елаєнс" від 02.11.2024 про перерахування коштів 20.12.2020.
Відповідач, отримавши кредитні кошти, була зобов`язана в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України повернути їх на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому в матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає.
Відповідач, у свою чергу, не сплатила своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що випливає з розрахунку заборгованості за договором, наданого позивачем.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.
Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Ця норма набрала чинності 24.12.2023 на підставі Закону України № 3498-ІХ від 22.11.2023. У даному випадку кредитний договір укладено 20.12.2020, тобто до набрання чинності зазначеними обмеженнями, а тому вони до спірних правовідносин не застосовуються. Встановлені договором процентні ставки у розмірі 1,70% та 3,00% в день були правомірними на момент укладення договору, а тому нарахування процентів за такими ставками протягом строку кредитування є правомірним.
Водночас, досліджуючи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд звертає увагу на таке. Згідно з п. 3.1 кредитного договору кредит надавався строком на 210 днів з 20.12.2020, відтак кінцева дата виконання договору, тобто дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, визначена 18.07.2021 (п. 3.1 кредитного договору), що узгоджується з паспортом споживчого кредиту, яким строк кредитування за Загальними умовами кредитування визначено тривалістю 210 днів. Умова п. 3.1 кредитного договору про те, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, стосується лише відповідальності за вже наявне на той момент порушення і не встановлює нового строку кредитування та не є підставою для нарахування процентів за користування кредитом після спливу визначеного договором строку.
Позивачем у розрахунку заборгованості нараховано відсотки за користування кредитом за період з 20.12.2020 по 29.10.2025, тобто протягом 1774 днів, з яких лише 210 днів припадає на визначений договором строк кредитування (до 18.07.2021 включно), а 1564 дні – на період після спливу строку кредитування (з 19.07.2021 по 29.10.2025).
Зокрема, за період з 20.12.2020 по 18.07.2021 (210 днів) нараховано відсотки за ставками 1,70% та 3,00% на день у загальній сумі 2 708,40 грн, що відповідає паспорту споживчого кредиту та графіку платежів (додаток № 1 до кредитного договору). За період з 19.07.2021 по 29.10.2025 (1564 дні) позивачем нараховано відсотки за тією самою ставкою 3,00% на день у сумі 27 448,60 грн, тобто після спливу визначеного договором строку кредитування і без будь-якої передбаченої договором підстави для продовження такого нарахування.
Оцінюючи правомірність нарахування процентів за період після спливу строку кредитування, суд виходить з наступного.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, відповідно до якої після спливу строку кредитування припиняється право нараховувати проценти за кредитом. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (пункт 116) зазначила, що проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування, є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України, а не як проценти за користування кредитом за статтею 1048 цього Кодексу.
Таким чином, застосовуючи наведені міркування та правові норми до обставин цієї справи, суд доходить висновку, що після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування, тобто після 18.07.2021, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Відтак, нарахування позивачем відсотків за період з 19.07.2021 по 29.10.2025 у сумі 27 448,60 грн є неправомірним.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у наступному розмірі: основний борг – 5 300,00 грн, проценти за користування кредитом за період з 20.12.2020 по 18.07.2021 – 2 708,40 грн, загалом 8 008,40 грн. В решті позовних вимог слід відмовити як таких, що не підлягають задоволенню з огляду на наведені вище обставини.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом "Про споживче кредитування". Так, п. 1-1 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що договір про споживчий кредит – вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 7-1 ч. 1 ст. 1 цього Закону новий кредитор – особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит. Частиною 1 статті 18 цього Закону визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Кредитний договір, крім того, прямо передбачає право первісного кредитора відступити право вимоги будь-якій третій особі без згоди позичальника (п. 2.1.7 кредитного договору).
Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн, розрахований виходячи з ціни позову 35 457,00 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково у сумі 8 008,40 грн, що становить 22,59% від заявленої суми, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 601,34 грн.
Що стосується заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн, суд зазначає таке. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що дана цивільна справа є малозначною, всі обставини по цій справі встановлені в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Розмір витрат на правничу допомогу має бути співмірним зі складністю справи, обсягом та часом, витраченим на виконання відповідних робіт.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а саме договір про надання правової допомоги № 43657029/03 від 02.01.2026, додаткову угоду до нього від 27.03.2026, акт надання послуг від 27.03.2026 та детальний опис наданих послуг від 27.03.2026, враховуючи обсяг та характер наданих послуг (усна та письмова консультація, правовий аналіз, складення позовної заяви, формування додатків до неї), суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн відповідають критеріям реальності та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи.
Разом з тим, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню із відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 1 355,17 грн.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 76, 81, 89, 133, 141, 258–260, 263–265, 274–277 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 205, 512, 514, 516, 525, 526, 527, 617, 627, 628, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", суд, -
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" заборгованість за кредитним договором № 4313060 від 20.12.2020 у сумі 8 008,40 грн, з яких:
- сума заборгованості за основною сумою боргу - 5300,00 грн;
- сума заборгованості за відсотками – 2708,40 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" судовий збір у сумі 601,34 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" витрати на правничу допомогу у сумі 1 355,17 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" (місцезнаходження: м. Бровари вул. Симона Петлюри, 21/1, Київської області, код ЄДРПОУ 43657029).
Відповідач: ОСОБА_1 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст рішення складено та підписано 07 липня 2026 року.

Суддя Давид БАРАТЕЛІ