ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2026 року | справа № 380/11023/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг у сумі 117255,15 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач має податковий борг перед бюджетом, який виник з 17.12.2025 та станом на 21.04.2026 становить 117255,15 грн і складається із сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, самостійно визначених відповідачем у поданій ним податковій декларації про майновий стан і доходи. Вказані суми є узгодженими та не сплачені відповідачем у встановлений законодавством строк. У зв`язку з цим позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути податковий борг у сумі 117255,15 грн.
Ухвалою судді від 01.06.2026 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач заяви про визнання позову чи відзиву на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до суду не надав. Про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідач повідомлявся належним чином за податковою адресою. Зважаючи на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 22.12.2018 зареєстрований як фізична особа - підприємець та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області (Львівська державна податкова інспекція) за основним місцем обліку, за податковою адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач перебуває на загальній системі оподаткування.
15.12.2025 відповідач подав до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи № 9430133569, у якій самостійно визначив податкові зобов`язання за 2024 звітний (податковий) рік, що підлягають сплаті до бюджету: податок на доходи фізичних осіб у сумі 108235,52 грн та військовий збір у сумі 9019,63 грн.
Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 28.04.2026 № 1565/13-01-13-03 про податкову заборгованість станом на 21.04.2026 ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом у загальній сумі 117255,15 грн, який складається з:
- податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11010500), у сумі 108235,52 грн (податкові зобов`язання);
- військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11011001), у сумі 9019,63 грн (податкові зобов`язання).
Зазначені суми нараховані платником самостійно згідно з податковою декларацією про майновий стан і доходи № 9430133569 від 16.12.2025; дата виникнення податкового боргу - 17.12.2025.
У зв`язку з наявністю податкового боргу податковим органом на підставі статті 59 ПК України винесено податкову вимогу форми «Ф» від 26.01.2026 № 0001614-1303-1301, яку надіслано відповідачу за його податковою адресою рекомендованою кореспонденцією.
Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум грошових зобов`язань обумовила звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи справу, суд керується таким.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом. Норми, встановлені та закріплені Конституцією України, є нормами прямої дії, оскільки відповідно до статті 8 Конституції України в Україні встановлено і діє принцип верховенства права.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).
Згідно зі статтею 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 54.1 статті 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 177.1 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Згідно з пунктом 177.5 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.
Відповідно до підпункту 177.5.1 пункту 177.5 статті 177 ПК України остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним авансових платежів. Згідно з пунктом 179.7 статті 179 ПК України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
Згідно з підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України платниками військового збору є, зокрема, особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу, у тому числі фізичні особи - підприємці. Відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору здійснюються у порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу для податку на доходи фізичних осіб, за відповідною ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 108235,52 грн та військового збору у розмірі 9019,63 грн відповідач визначив самостійно у поданій ним податковій декларації про майновий стан і доходи № 9430133569 від 16.12.2025, відтак у силу пункту 54.1 статті 54 ПК України такі суми є узгодженими з моменту подання декларації та не потребували додаткового узгодження. У зв`язку з несплатою цих сум у встановлений строк (з 17.12.2025) вони набули статусу податкового боргу в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно з підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
На виконання наведених положень позивачем надіслано відповідачу за його податковою адресою рекомендованою кореспонденцією податкову вимогу форми «Ф» від 26.01.2026 № 0001614-1303-1301. Відповідно до пунктів 42.2, 42.4 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Згідно з пунктом 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням платника податків, його відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Докази оскарження відповідачем податкової вимоги в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
За приписами пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Згідно з пунктом 4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. У спірних правовідносинах податковий борг виник 17.12.2025, а позов пред`явлено до суду 29.05.2026, тобто в межах визначеного цією нормою строку.
Суд враховує сталу правову позицію Верховного Суду, висловлену, зокрема, у постановах від 12.02.2019 у справі № 820/6512/16, від 04.02.2020 у справі № 803/834/17, від 27.05.2021 у справі № 160/9742/19, згідно з якою умовою для стягнення податкового боргу в судовому порядку є його узгодженість, тобто відсутність спору щодо сум грошових зобов`язань, які становлять цей борг. Обов`язковими передумовами правомірності звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу є: наявність у платника узгодженого та несплаченого грошового зобов`язання; направлення (вручення) платнику податкової вимоги; сплив 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) податкової вимоги; дотримання визначеного пунктом 4 статті 102 ПК України строку звернення до суду.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 у справі № 824/729/16-а та постанові від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, спір про стягнення податкового боргу не передбачає перевірки судом правомірності документів, на підставі яких визначено суми грошових зобов`язань; предметом доказування в такій категорії справ є наявність податкового боргу, його узгодженість та дотримання контролюючим органом установленої процедури стягнення.
Окрім того, у постанові від 21.01.2020 у справі № 820/11382/15 Верховний Суд указав, що несплачені платником суми узгоджених грошових зобов`язань набувають статусу податкового боргу, а контролюючий орган наділений правом на їх примусове стягнення в судовому порядку за умови дотримання визначеної законом процедури. Стосовно зобов`язань, самостійно визначених платником у податковій декларації, Верховний Суд послідовно наголошує (зокрема у постановах від 26.02.2019 у справі № 820/3245/18 та від 11.06.2019 у справі № 814/621/16), що такі суми вважаються узгодженими в силу пункту 54.1 статті 54 ПК України з моменту подання декларації та не потребують окремої процедури узгодження, а їх несплата у визначений строк є достатньою підставою для виникнення податкового боргу та його стягнення.
Судом встановлено, що позивачем дотримано усіх передбачених законом передумов для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи: суми грошових зобов`язань самостійно визначені відповідачем у податковій декларації, є узгодженими та несплаченими; податкову вимогу надіслано відповідачу за його податковою адресою; передбачений строк з дня її надіслання сплив; позов пред`явлено в межах строку, визначеного пунктом 4 статті 102 ПК України. Доказів сплати податкового боргу або вжиття заходів щодо його погашення, а так само доказів оскарження податкової вимоги відповідач суду не надав.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У справах про стягнення податкового боргу позивач (контролюючий орган) зобов`язаний довести наявність та узгодженість податкового боргу і дотримання процедури його стягнення, що ним зроблено.
Згідно з частинами першою, другою статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України, суд дійшов висновку, що факт наявності у відповідача узгодженого та несплаченого податкового боргу в сумі 117255,15 грн знайшов своє підтвердження, процедуру стягнення податкового боргу позивачем дотримано, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 72, 73, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг у загальній сумі 117255 (сто сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн 15 коп.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.