Справа № 166/920/26
Провадження № 2/166/630/26
категорія: 38
РІШЕННЯ
іменем України
11 серпня 2026 року сел.Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області у складі: головуючого - судді Фазан О. З.,
за участю: секретаря – Омелько Н.І.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Кукса Карина Олександрівна,яка діє в інтересах позивача ТОВ "Юніт Капітал" у травні 2026 року звернулася у суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №274962402 від 20.04.2025 року в розмірі 27657,04 грн, судового збору в розмірі 2662,4 грн. та витрати на професійнчу правничу допомогу в сумі 7000 грн. 
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.04.2025 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 274962402 на суму 9200 грн. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора QPEN-9894.
Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням.
Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.
17.06.2025 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/40 з реєстром прав вимоги № б/н від 17.06.2025 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги. 
04.12.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем укладено договір факторингу № 04/1225-01, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 274962402.
Зазначає, що позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором.
Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором на момент подання позовної заяви становить 32257.04 грн, з яких: 9200 грн - заборгованість по тілу кредиту, 17905.04 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 552 грн - заборгованість за комісією, 4600 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
З врахуванням того, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Юніт Капітал" загальну суму заборгованості за договором кредитної лінії № 274962402 від 20 квітня 2025 року у розмірі 27657,04 грн та понесені судові витрати.
Ухвалою судді Ратнівського районного суду Волинської області від 08 червня 2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
19 червня 2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву,в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог в заявленому розмірі з огляду на наступне. Згідно з позовними матеріалами, первісним кредитором за договором виступало ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Позивач стверджує, що 17.06.2025 року право вимоги було відступлено на користь ТОВ «Юніт Капітал».Проте Відповідач не отримував жодного письмового повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні ні від первісного, ні від нового кредитора, що є прямим порушенням ч. 2 ст. 516 ЦК України, відповідно до якої первісний кредитор зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Наразі Відповідач позбавлений можливості перевірити легітимність укладеного договору цесії, оскільки Позивачем не надано суду оригіналу або належним чином завіреного повного тексту договору відступлення прав із додатками, які стосуються саме Відповідача.
Враховуючи, що Відповідач отримав кредитні кошти від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», а не від ТОВ «Юніт Капітал», — ТОВ «Юніт Капітал» має довести суду факт законного набуття права вимоги шляхом надання належно засвідченого договору цесії з додатками, що безпосередньо стосуються боргу Відповідача. Щодо нарахування штрафних санкці та відсотків в період воєнного стану,зазначає слідуюче,що відповідно п.18 Прикінцевих таперехідних положень Цивільного кодексу України,у період воєнного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування позичальник зввіільняється від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за споживчий кредит.Щодо нарахованих відсотків у розмірі 13857 ,04 грн. вважає їх розмір кабальним,несправедливим та таким,що суперечить засадам розумності та справедливості. Стосовно витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн,вважає що зазначена сума є неспівмірною зі складністю справи та становить 75 % від суми тіла кредиту.Просить позовні вимоги задовільнити частково на суму основного боргу в розмірі 9200 грн.,в решті позовних вимог відмовити повністю.
Представник позивача ОСОБА_2 22 червня 2026 року надіслала відповідь на відзив,в якому зазначила,що стосовно права вимоги згідно договорів факторингу,то право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги,а не за самим договором,на підтвердження чого позивачем до позовної заяви було долучено всі належні докази.
Щодо направлення письмового повідомлення боржнику щодо зміни сторони кредитора,позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику,щодо врегулювання спору в досудовому порядку.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні,новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.Відповідно до ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня,коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві,незалежно від сплати процентів.При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. 
Нарахування відсотків здійснювалось враховуючи порушення Відповідачем зазначених норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині
повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами.
Штрафні санкції ,як слідує з позовної заяви позивач не стягує.
Витрати на правову допомогу позивач вважає співмірними,а тому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 27657,04 грн судові витрати у вигляді судового збору в ромірі 2662,4 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. 
Позивач в судове засідання не з`явився, просив провести розгляд справи без участі його представника. Проти винесення заочного рішення не заперечив.
Відповідач в судове засідання не з`явився,у відиві просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 20.04.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 274962402, який було підписано електронним підписом позичальника, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 9200 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (п. 2.1 договору) (а.с. 22-33).
Основні умови кредитування згідно цього кредитного договору:
- кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі ,що дорівнює загальному розміру кредиту ( п. 2.2 Договору) 20.04.2026 (що є датою надання кредиту) (п. 2.3);
- кожен окремий транш за договором надається шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки № 5355-28ХХ-ХХХХ-5326 (п. 5.1);
- за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом (п. 8.1);
- базова процентна ставка складає 0,98 % в день від суми залишку кредиту,яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним,що становить 357,70 відсотків річних (п. 8.3);
- строк дії договору - протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного виконання (п. 11.1).
Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 14.05.2025, а саме протягом 24 (двадцяти чотирьох) днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору (п. 7.1).
В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин (п. 7.2):
7.2.1. закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору;
7.2.2.ініціювання Кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору.
7.3. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 20.05.2030.
7.4. Проценти за договором сплачуються в наступному порядку:
7.4.1. протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору;
7.4.2. після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно;
7.5. Комісію за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування;
8.5. Розмір комісії становить 552 грн.
Договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором - QPEN (а.с. 50 зворот).
Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 20.04.2025 року підписано також паспорт споживчого кредиту до договору № 274962402 від 20.04.2025 року (а.с. 37-38).
20.04.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало (перерахувало) ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9200 грн.,що підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 11.12.2025 року.
Відповідно до договору факторингу №МВ-ТП/40 від 17.06.2025 року та витягу з реєстру прав вимоги від 17.06.2025 до договору факторингу № №МВ-ТП/40 від 17.06.2025 року право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».
04.12.2025 року між TOB «Таліон Плюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/1225-01. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 04.12.2025 року до вказаного договору позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 274962402 від 20.04.2025 року в сумі 27657,04 грн.
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 274962402 від 20.04.2025 року відповідно до Реєстру прав вимоги до договору факторингу №МВ-ТП/40 від 22.04.2025 року становить 19183,84 грн. (а. с.7).
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон Плюс», вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 274962402 від 20.04.2025 року станом на 04.12.2025 становить 32257,04 грн. (а.с. 22-23).
З метою стягнення коштів за вказаним кредитним договором у примусовому порядку позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача.
Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище наведеного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позичальника можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі статтею 64 ЦПК України докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За нормами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини та відповідні їм норми права, суд вважає доведеним, що ТОВ «Юніт Капітал» на підставі укладених договорів факторингу є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 , відповідно до умов кредитного договору № 274962402 від 20.04.2025 року.
Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитному договору, ні на рахунки ТОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки попередніх кредиторів.
Згідно з наданими позивачем розрахунками, заборгованість відповідача за вказаним договором № 274962402 від 20.04.2025 року становить 32257,04 грн, яка складається з: 9200 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17905,04 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 4600 гривень – заборгованість за штрафними санкціями, 552 грн - комісія.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за договором №274962402 від 20.04.2025 року в сумі 27657,04 грн.,з яких 9200 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17905,04 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 552 грн - комісія
Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів (частини коштів) ні на рахунки ТОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки попередніх кредиторів не надав, а відтак, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки 9200 грн тіла кредиту.
Комісія за видачу кредиту у розмірі 552 грн встановлена п. 8.5 кредитного договору. Відповідач, підписуючи кредитний договір, погодився з цією умовою договору, а тому, виходячи із положень чинного законодавства та існуючої судової практики Верховного Суду, суд дійшов висновку про задоволення вимог позову про стягнення заборгованості за комісією.
Суд не погоджується із нарахованими процентами за користування кредиту за період з 20.04.2025 по 04.12.2025 року у розмірі 17905,04 грн згідно розрахунку ТОВ " МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» ( а.с. 21-23).
Так, розділом 3 " Дисконтний період кредитування.Пролонгація.Поновлення. " договору № 274962402 від 20.04.2025 року ( далі Договір) передбачено продовження строку кредиту шляхом ініціювання такої операції особистому кабінеті,а також частково повернути суму кредиту ( п. 3.1 договору).
Позивачем не надано доказів про ініціювання споживачем продовження строку кредитування , як передбачено розділом 3 "Дисконтний період кредитування. Пролонгація. Поновлення " Договору.
Крім того, відповідно до наданого розрахунку відповідачем не проведено жодної оплати по Договору.
Отже , проценти за користування кредитними коштами необхідно нараховувати за період 24 дні.
За період з 20.04.2025 року до 14.05.2025 року розрахунок витрат за кредитом може здійснюватися за дисконтною процентною ставкою 0,10% відсотків від суми кредиту.(п.8.7.1 Договору)
Судом проведено власний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати відсотків за процентною ставкою 0,10 % ( п.8.7.1 Договору ) за користування кредитом протягом 24 дні -220,8 грн.
Такі умови кредитування також передбачені у Паспорті споживчого кредитування, як додаток до Договору.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт укладення між сторонами кредитного договору та наявність заборгованості за ним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 9972,8 гривень, з яких 9200 грн - сума заборгованості за сумою кредиту; 220,8 грн сума заборгованості за відсотками за період з 20.04.2025 року по 14.05.2025 року,552 грн.-сума заборгованості за комісією.
Згідно з ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Так, на підтвердження заявлених вимог на правову допомогу представник позивача надав суду наступні докази: договір про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026 року, укладений між адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал»; додаткову угоду №25771516417 від 21.01.2026 року до договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026року; акт прийому передачі наданих послуг від 20.03.2026 року (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026 ), з якого вбачаються перелік наданих правових та юридичних послуг, кількість годин та вартість послуг, а саме: складання позовної заяви, 2 год., 5000 грн; вивчення матеріалів справи, 2 год. 1000 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, 1 год., 500 грн; підготовка та подача клопотання про витребування інформації щодо зарахування коштів на рахунок позичальника, 1 год., 500 грн, а всього 7000 грн.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача.
Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в сумі 2000 грн, уважаючи таке рішення справедливим і виваженим.
З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених вимог у вигляді сплаченого судового збору в сумі 960,03 грн ( 9972,8 : 27657,04х 2662,4 = 960,03) грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн, загалом 2960,03 грн .
Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 512, 514, 526, 549, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1077 ЦК України, суд, 
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії №274962402 від 20.04.2025 року в розмірі 9972 (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесятдві) гривні 80 коп .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят ) гривень 03 копійки та 2000(дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Суддя Ратнівського
районного суду О.З. Фазан