Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/298/26
Провадження №2/338/530/26

26 червня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого - судді Битківського Л.М.,
з участю секретаря Микитюк А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, 

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області з позовом про визнання за ним права власності у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на домоволодіння, яке складається з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . 
Заявлені вимоги мотивував тим, що 3 січня 1992 року виконавчий комітет Горохолинської сілської ради Богородчанського району Івано-Франківської області видав свідтцтво про право власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . Відповідно до цього свідоцтва житловий будинок належав клогоспному двору, головою якого була його мати ОСОБА_4 . 
Після смерті матері, з метою оформлення спадкових прав він звернувся до нотаріальної контори. Однак, постановою від 03 березня 2018 року нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що неможливо встановити коло ймовірних інших співвласників майна колишнього колгоспного двору, а також розмір належних їм часток у спільному майні. 
На обгрунтування власних вимог вказав, що станом на 03 січня 1992 року у господарстві в АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_4 - голова господарства, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 -чоловік та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - син. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв він ( ОСОБА_1 )При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на спадкове майно після смерті матері не претендували, про що у нотаріальному порядку оформили у межах спадкової справи відповідні заяви.
Таким чином вважав, що існують підстави визнати за ним право власності на ціле домоволодіння, яке успадкував після смерті матері.
У ході підготовчого судового засідання до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 залучено у якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
ОСОБА_2 , будучи залученим до розгляду справи як відповідач, звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на успадковану ним частину домоволодіння. Зокрема, просив визнати за ним право власності на частку житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , яка належить йому як колишньому члену колгоспного двору, який не втратив частки у ньому.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що спірний будинок станом на 1991 рік був віднесений до майна колгоспного двору, а він, як член такого двору, має право на частку у спільному майні. Зокрема, він постійно проживав у даному будинку, вів спільне господарство та не втрачав права члена колгоспного двору.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву у якій вказала, що не вважає себе співвласником майна колишнього колгоспного двору і також не претендує на це майно як на спадкове після смерті матері та батька. Клопотала про проведення розгляду справи у її відсутності. 
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 не з`явились, подали заяву у якій позов підтримали та просили його задовольнити з підстав зазначених у позові.
Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Баралецька М.В. в судове засідання не з`явилися, подавши заяву у якій клопотали провести розгляд справи за їх відсутності. Заявлений позов підтримали та просили задовольнити.
Представник відповідача (Богородчанської селищної ради) в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просив справу розглянути у його відсутності. При вирішенні спору поклався на розсуд суду. 
Дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини.
Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 03 січня 1992 року, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Горохолинської сільської ради встановлено, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 належав до майна колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4 .
Про це свідчить виписка, видана Горохолинським старостинським округом №1 Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №24/11-01-35 від 12 лютого 2026 року, відповідно до якої домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , станом на 03 січня 1991 року належало до суспільної групи – колгоспний двір. Станом на 03 січня 1992 року (на день видачі свідоцтва) в житловому будинку були зареєстровані на проживання: ОСОБА_4 - голова колгоспного двору, ОСОБА_3 - дочка, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_5 - чоловік та ОСОБА_1 – син.
ОСОБА_4 , яка була головою колгоспного двору, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть від 04 січня 2017 року, виданого виконавчим комітетом Горохолинської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області. Після смерті ОСОБА_4 державним нотаріусом Богородчанської районної державної нотаріальної контори Войташеком І.І. на підставі заяви ОСОБА_1 від 03 березня 2018 року було відкрито спадкову справу. Спадкоємці ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 нотаріально посвідчили заяви якими відмовилися від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 . Таким чином, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 був ОСОБА_1 . Йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 6 земельних ділянок, які за життя належали матері.
Водночас, постановою державного нотаріуса Богородчанської районної державної нотаріальної контори Войташека І.І. від 03 березня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , оскільки нотаріус не міг самостійно встановити всіх власників та їх частки у житловому будинку. 
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про смерть від 23 червня 2020 року, яке видане Богородчанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 
Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.Я. на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_2 було відкрито спадкову справу. Згідно матеріалів спадкової справи, ОСОБА_2 єдиний із спадкоємців за законом прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 та успадкував декілька земельних ділянок. 
Позивач за первинним позовом ОСОБА_1 , звертаючись до суду, просив визнати за ним право власності на усе домоволодіння, оскільки помилково вважав, що у законний спосіб успадкував домоволодіння, яке належало матері. Водночас не врахував, що мати хоч і була головою двору, однак не була одноосібним його власником. 
Натомість ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності на частку житлового будинку в АДРЕСА_1 , оскільки вважав, що як член колгоспного двору, поряд з ОСОБА_1 , як член колгоспного двору, що залишився, має право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору у розмірі 1/2 його частки. 
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на належній йому присадибній ділянці, житловий будинок, продуктивну худобу, птицю, дрібний сільськогосподарський інвентар. Крім того, колгоспному двору належать передані у його власність членами двору їх трудові доходи від участі в суспільному господарстві колгоспу чи інше передане ними у власність колгоспного двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.
Судом встановлено, що будинок в АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. Членами цього двору могли бути відповідно до даних про реєстрацію: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 – голова домогосподарства, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (дочка), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (син), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (син) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (чоловік), який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Водночас ОСОБА_3 , яка залучена до розгляду справи заявила, що у колгоспі не працювала, не була членом колгоспу, вибула із господарства і не вважає себе членом колгоспного двору та такою, що набула права на майно колишнього колгоспного двору й не претендує на частку у цьому майні.
Таким чином, членами колгоспного двору, які мали право на це майно та заявили про свої права на нього були фактично: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Виходячи із рівності часток членів колгоспного двору, суд вважає, що кожному із них належала по 1/4 частині у майні двору.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Згідно положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Відповідно до матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після її смерті був ОСОБА_1 . Інші члени сім`ї подали нотаіусу заяви про відмову від прийняття спадщини.
В той же час, після смерті ОСОБА_5 , належну йому частку, відповідно до матеріалів спадкової справи, успадкував у встановленому законом порядку ОСОБА_2 . Інші члени сім`ї від спадкування відмовились.
Як наслідок, частки у спірному домоволодінні належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі, що складає по 1/2 за кожним, адже кожному з них належала 1/4 частка як члену колишнього колгоспного двору, а також по 1/4 частці кожен з них успадкував після смерті відповідно матері та батька. 
Згідно довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 26 червня 2017 року №1128 домоволодіння по АДРЕСА_1 станом на 03 січня 1992 року (момент здійснення реєстрації права власності) складалося з житловий будинок (літ А), загальною площею 88,3 кв.м; сарай (літ Б), загальною площею 55,7 кв.м.; сарай (літ В), загальною площею 40,4 кв.м.; сарай (літГ), загальною площею 10,5 кв.м., ворота №1, огорожа №2; криниця №3.
Станом на 26 червня 2017 року (час проведення поточної технічної інвентаризації) до складу домоволодіння входило житловий будинок (літ А), загальною площею 87,4 кв.м; сарай (літ Б), загальною площею 55,7 кв.м.; сарай (літ В), загальною площею 40,4 кв.м.; сарай (літ Г), загальною площею 10,5 кв.м., убиральня (літД), загальною площею 1,0 кв.м., ворота №1, огорожа №2; огорожа №4;криниця №3; сарай (літЖ), загальною площею32,1 кв.м.
Технічні характеристики об`єкта змінились не значно, а саме: огорожу №2 – частково демонтовано, встановлено огорожу №4. Побудовано сарай (літ.Ж) загальною площею 32,1 кв.м. (згідно довідки Горохолинської сільської ради №1376 від 29 червня 2017 року – рік побудови 1991), убиральню (літ.Д). Загальна площа житлового будинку зменшена на 0,9 кв.м. за рахунок внутрішнього перепланування. Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, даний вид робіт не потребує дозвільної документації. 
За правилами ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності у випадку відсутності у нього документа, який засвідчує його право власності.
Беручи до уваги наведені вище обставини справи та те, що позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було оформлено право власності на належні їм частини в майні двору, а також те, що вони позбавлені в позасудовому порядку можливості оформити такі права, суд дійшов висновку, що за позивачами необхідно визнати право власності по 1/2 частині.
Керуючись ст. 1216-1218, 1261, 1268, 1267 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити частково.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .
Право власності підлягає державній реєстрації.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Битківський