27.08.26
33/812/365/26

Миколаївський апеляційний суд

Провадження № 33/812/365/26  Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 2 ст. 172-15 КУпАП  суддя Домарєва Н.В.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року       м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,
за участю секретаря    - Савчук В.В. 
захисника       - Набокової О.Г. 

розглянула, апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Набокової О.Г. на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2026 року, якою 
ОСОБА_2 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172 -15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 

За постановою судді, відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № ОДМ-488 від 17.07.2026 р., капітан юстиції ОСОБА_2 , будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді начальника групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 235, 254, 283, 285, 298, 299, 307, 308 КУпАП, п.п. 10, 11, 15 розділу ІІ наказу Міністерства оборони України від 01.01.2024 р. № 3 «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», Функціональних обов`язків начальника групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_3 , затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , Положення діяльності групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 16.01.2026 р. по 17.07.2026 р. обов`язки військової служби належним чином не виконав, облік та веденням документів з питань притягнення військовозобов`язаних, призовників та керівників підприємств, установ та організацій до адміністративної відповідальності у відповідності до вимог нормативно-правових актів не здійснив, заходів щодо направлення копій завірених гербовою печаткою постанов про притягнення до адміністративної відповідальності громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у 15-денний строк, після закінчення строку на добровільну сплату штрафу, до відповідного органу Державної виконавчої служби України для примусового стягнення штрафу не здійснив. Вказані вище дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. 
Вважає що, постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства України, висновки суду не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, у зв`язку з чим не відповідають фактичним обставинам справи. Судом не з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Вказує, що судом неправильно застосовані норми матеріального права в частині визначення строку звернення до виконання постанов про адміністративне правопорушення, оскільки на час військового стану строки визначені законом перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування військового стану. А тому тримісячний строк пред`явлення постанов до примусового виконання передбачений Законом України «Про виконавче провадження» не спливав, оскільки його перебіг був перерваний, за такого в діях 
ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення. 
Зазначає, що відповідно до листа начальника Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області 5 з інкримінованих ОСОБА_2 постанов перебувають на примусовому виконані, дві вже виконанні, а тому відсутні ризики недоотримання Державним бюджетом України коштів у сумі 264 000 грн. 
Зауважує, що судом, при прийняті рішення про винність ОСОБА_2 в інкримінованому правопорушенні, не враховано фактичні умови проходження ним військової служби, реальний обсяг покладених на нього службових завдань, систематичне залучення до добових нарядів та заходів оповіщення, та не встановлено чи існувала у ОСОБА_2 об`єктивна можливість виконати відповідні службові дії раніше. 

Заслухавши пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом першої інстанції зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_2 виконані в повному обсязі.
Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суддя місцевого суду згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Так, диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Об`єктивна сторона правопорушення характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.
Невиконання обов`язків означає невиконання дій, які входять до службових обов`язків. Неналежне виконання означає нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.
Стаття 172-15 КУпАП є бланкетною нормою, тобто такою, що лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює дану норму більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, які порушення правил несення військової служби допущені особою та якими нормативними актами передбачені правила, що порушила особа.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, капітан юстиції ОСОБА_2 , будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді начальника групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 235, 254, 283, 285, 298, 299, 307, 308 КУпАП, п.п. 10, 11, 15 розділу ІІ наказу Міністерства оборони України від 01.01.2024 р. № 3 «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», Функціональних обов`язків начальника групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_3 , затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , Положення діяльності групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 16.01.2026 р. по 17.07.2026 р. обов`язки військової служби належним чином не виконав, облік та веденням документів з питань притягнення військовозобов`язаних, призовників та керівників підприємств, установ та організацій до адміністративної відповідальності у відповідності до вимог нормативно-правових актів не здійснив, заходів щодо направлення копій завірених гербовою печаткою постанов про притягнення до адміністративної відповідальності громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у 15-денний строк, після закінчення строку на добровільну сплату штрафу, до відповідного органу Державної виконавчої служби України для примусового стягнення штрафу не здійснив. Вказані вище дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, підтверджується відомостями, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № ОДМ-488 від 17.07.2026 р., витязі з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.01.2026 р. №1, копії функціональних обов`язків начальника групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_3 , копії Положення діяльності групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_3 , копії постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №175 від 06.02.2026 р. відносно ОСОБА_6 , копії постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №176 від 06.02.2026 р. відносно ОСОБА_5 , копію постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № R341219 від 08.02.2026 р. відносно ОСОБА_7 , копії постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № R343796 від 09.02.2026 р. відносно ОСОБА_8 , копії постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № R304438/92 від 16.01.2026 р. відносно ОСОБА_3 , копію постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № R426538/459 від 16.03.2026 р. відносно ОСОБА_4 , письмові пояснення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 від 17.07.2026 р., письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 17.07.2026 р.
Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
Так, ст. ст. 235, 254 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п. п. 10, 11 Розділу II Наказу Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3 «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який її розглядає, відповідно до ст. 283 КУпАП виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; закриття справи, яка повинна містити інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати штрафу та ін.
Крім цього, відповідно до п. 15 Розділу II Наказу Міністерства оборони України від 01.01.2024 р. № 3 «Про затвердження інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», копія постанови протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається повідомлення про вручення поштового відправлення.
Положеннями ст. ст. 298, 299 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами та підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого ч. 1 ст. 307 КУпАП, при цьому постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Відповідно до ст.ст. 303, 305 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення та питання пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Статтями 307, 308 КУпАП встановлено, що у разі несплати штрафу у строк установлений ч. 1 ст. 207 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленим законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу зазначеного у постанові та витрати на облік зазначених
Відповідно до матеріалів провадження встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанови про накладення штрафів за порушення військового обліку відносно громадян: ОСОБА_3 (№ R304438/92 від 16.01.2026), ОСОБА_4 (№ R426538/459 від 16.03.2026), ОСОБА_5 (№176 від 06.02.2026), ОСОБА_6 (№175 від 06.02.2026), ОСОБА_7 (№ R341219 від 08.02.2026), ОСОБА_8 (№ R343796 від 09.02.2026).
Однак, в порушення вимог ст. ст. 285, 298, 299, 307, 308 КУпАП, постанови про накладення адміністративних стягнень, які є обов`язковими для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовою особою і громадянами, фактично не виконанні з моменту їх винесення та не направлені належним чином для примусового виконання до органів державної виконавчої служби, внаслідок чого закінчився тримісячний строк з дня їх винесення, передбачений ст. ст. 303, 305 КУпАП, у зв`язку з чим зазначені постанови не підлягають виконанню; наразі не здійснено примусове стягнення сум адміністративних штрафів, чим створено ризики у неотриманні державним бюджетом коштів, що відповідає подвійному розміру штрафу внаслідок несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, що стягується з порушника у разі виконання постанови органами державної виконавчої служби.
Тобто, ОСОБА_2 , як відповідальною службовою особою, вчасно не забезпечено направлення 6-ти постанов про накладання штрафів на правопорушників до органу Державної виконавчої служби для примусового виконання, у зв`язку із чим постанови не були вчасно звернені до виконання, внаслідок чого створено ризики в недоотриманні державним бюджетом коштів.
Доводив апеляційної скарги про надмірну завантаженість не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а посилання апелянта на фактичні умови проходження ОСОБА_2 військової служби, не впливають на наявність в його діях складу інкримінованого правопорушення. Оскільки, саме ОСОБА_2 , як начальника групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідає за організацію роботи групи, збір доказів, підготовку матеріалів адміністративних правопорушень, забезпечує дотримання процедур згідно КУпАП та іншими нормативними актами, а також за додержання термінів складання протоколів та їх подання, надсилання, вручення протоколів у встановлені законом строки. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 , в строки визначені законодавством вчасно не забезпечив направлення постанов про накладання штрафів на правопорушників до органу ДВС для примусового виконання, чим проявив службову недбалість. 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, зводяться лише до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, правильних висновків місцевого суду не спростовують.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини, вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 р.).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – Набокової О.Г. залишити без задоволення.
Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2026 року, відносно  ОСОБА_2 , без змін.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду     Н.В. Чебанова-Губарєва