ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 р. 	Справа № 520/23811/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 (суддя: Заічко О.В., м. Харків) по справі № 520/23811/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Харківській області   
про скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області ( далі – ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просив:
- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.05.20225 №0073557-2417-2030-UA63020030000094096;
- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.05.2025 №0073559-2417-2030-UA63020030000094096;
- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.05.2025 №0073560-2417-2030-UA63020030000094096;
- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.05.2025 №0073553-2417-2030-UA63020030000094096;
- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.05.2025 №0073556-2417-2030-UA63020030000094096;
- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.05.2025 №0073554-2417-2030-UA63020030000094096;
- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.05.2025 №0073561-2417-2030-UA63020030000094096;
- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.05.2025 №0073558-2417-2030-UA63020030000094096;
- судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що позивач, як власник нежитлової нерухомості, яка використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, зокрема під час ведення фермерського господарства «Козацька садиба», яке займається виробництвом зернових та тваринництвом, звільняється від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа. 
Отже, на переконання позивача, належні йому будівлі не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно з підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Однак, вказані обставини не було враховано відповідачем внаслідок чого винесено протиправні спірні податкові повідомлення-рішення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 у справі № 520/23811/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ43983495) про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.
Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.05.20225:
- №0073557-2417-2030-UA63020030000094096;
- №0073559-2417-2030-UA63020030000094096;
- №0073560-2417-2030-UA63020030000094096;
- №0073553-2417-2030- НОМЕР_2 ;
- №0073556-2417-2030- НОМЕР_2 ;
- №0073554-2417-2030- НОМЕР_2 ;
- №0073561-2417-2030- НОМЕР_2 ;
- №0073558-2417-2030-UA63020030000094096.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ43983495) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 9690 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн. 00 коп.
Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність винесення ГУ ДПС в Харківській області спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про передачу об`єктів нерухомості, щодо яких позивачу нараховано податок, до статутного капіталу ФГ «Козацька Садиба», а отже і відсутні підстави для звільнення позивача, як сільськогосподарського товаровиробника, від спалати податку в порядку п. «ж» пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Позивач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував задоволення її вимог, підтримав власну позицію, викладену у позові, та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 перебуває:
- забійний пункт, А-1 (реєстраційний номер 22286402), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , площею 42,7 кв. м. (відповідно до свідоцтва про право на нерухоме майно від 27.02.2008, серії САВ 3534284).
- нежитлова будівля «Хата СТФ», А-1, площею 70,9 кв. м. (реєстраційний номер 22285974), розташована за адресою: АДРЕСА_2 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.02.2008 року, серії НОМЕР_3 ).
- нежитлова будівля свинарник відгодівельник, А-1, площею 543,7 кв. м. (реєстраційний номер 22286668), розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
- літній лагерь, А-1, площею 166,3 кв. м. (реєстраційний номер 22285298), розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 27.02.2008.
- нежитлова будівля кормокухня СТФ, А-1, площею 165,2 кв. м. (реєстраційний номер 22287049), розташована за адресою: АДРЕСА_2 є власністю ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5 від 27.02.2008.
- нежитлова будівля літній лагерь, А-1, площею 171,1 кв. м. (реєстраційний номер 22287297), розташований за адресою: АДРЕСА_2 , свідоцтво про право на нерухоме майно серії НОМЕР_5 від 27.02.2008.
- нежитлова будівля свинарник відгодівельник, А-1, площею 535,9 кв. м. (реєстраційний номер 22288189), розташований за адресою: АДРЕСА_2 (свідоцтво про право на нерухоме майно серії НОМЕР_6 від 27.02.2008).
- нежитлова будівля свинарник маточник, А-1, площею 1368,8 кв. м. (реєстраційний номер 22288654) розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що є власністю ОСОБА_1 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_7 від 27.02.2008).
ОСОБА_1 використовує вищезазначені нежитлові будівлі також для зберігання урожаю.
Позивач є засновником Фермерського господарства «Козацька садиба», яке було створено у відповідності до Земельного кодексу України, Закону України «Про фермерське господарство», інших нормативних актів, та діє на підставі Статуту.
Відповідно до Державного аграрного реєстру, ОСОБА_1 є виробником сільськогосподарської продукції, основним напрямком сільгоспвиробництва є виробництво зернових та тваринництво. Джерело доходу є сільськогосподарська діяльність.
Відповідно до державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якого є допоміжні діяльність у рослинництві, розведення коней та інших тварин родини конячих та організування інших видів відпочинку та розваг.
ГУ ДПС прийнято податкові повідомлення рішення:
- податкове повідомлення рішення від 06.05.2025 №0073557-2417-2030-UA63020030000094096, яким нараховано ОСОБА_1 на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2024 рік, на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , площею 42,7 кв. м.
- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2025 року №0073559-2417-2030-UA63020030000094096, яким нараховано ОСОБА_1 податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2024 рік, на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , площею 70,90 кв. м.
- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2025 №0073560-2417-2030-UA63020030000094096, яким нараховано ОСОБА_1 податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2024 рік, на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , площею 543,70 кв. м.
- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2025 №0073553-2417-2030-UA63020030000094096, яким нараховано ОСОБА_1 податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2024 рік, на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , площе 166,30 кв. м.
- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2025 №0073556-2417-2030-UA63020030000094096 ГУ ДПС у Харківській області, яким нараховано ОСОБА_1 податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2024 рік, на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , площе 165,20 кв. м.
- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2025 №0073554-2417-2030- UA63020030000094096, яким нараховано ОСОБА_1 податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2024 рік, на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , площе 171,10 кв. м.
- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2025 №0073561-2417-2030-UA63020030000094096, яким нараховано ОСОБА_1 податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2024 рік, на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , площе 535,90 кв. м.
- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2025 №0073558-2417-2030-UA63020030000094096, яким нараховано ОСОБА_1 податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2024 рік, на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , площею 1368,80 кв. м.
25.06.2025 на адресу Державної податкової служби України та ГУ ДПС у Харківській області направлено через представника ОСОБА_1 скаргу на податкові повідомлення-рішення.
22.07.2025 на адресу представника ОСОБА_1 надійшло рішення від 17.07.2025 №20746 про продовження строку розгляду скарги від в. о. начальника Департаменту оскарження рішень контролюючих органів.
Рішенням від 28.08.2025 №25100/6/9900-06-01-02-06, Державна податкова служба України залишила без змін ППР ГУ ДПС у Харківській області від 06.05.2025: №0073557-2417-2030-UA63020030000094096, №0073559-2417-2030-UA63020030000094096, №0073560-2417-2030-UA63020030000094096, №0073553-2417-2030-UA63020030000094096, №0073556-2417-2030-UA63020030000094096, №0073554-2417-2030-UA63020030000094096 №0073561-2417-2030-UA63020030000094096, №0073558-2417-2030UA63020030000094096 , скаргу без задоволення.
Позивач, вважаючи прийняті владним суб`єктом податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що порушують його права, звернувся за захистом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки ОСОБА_1 наділений статусом сільськогосподарського товаровиробника, а тому має право на пільгу, передбачену пунктом ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до статті 10 ПК України, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.
Згідно з підпунктом 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 ПК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належать, зокрема, до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.
Рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області "Про встановлення місцевих податків і зборів на території Великодимерської селищної територіальної громади", що набрало чинності з 01 січня 2024 року, встановлено для будівель сільськогосподарського призначення для фізичних осіб ставку податку за 1 кв. метр у розмірі 0,500% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року /а.с. 102-116/.
За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).
Пунктами 30.1, 30.2 статті 30 ПК України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості.
До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
є) інші будівлі.
Так, згідно з підпунктом "ж" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (у редакції, чинній у спірний період до 15.03.2024).
Положеннями п. 4.1.9 ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах, зокрема, стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
Отже, з наведеного слідує, що споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за наявності сукупності умов:
- така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;
- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;
- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.
Такий правовий висновок сформував Верховний Суд у постанові від 21.05.2024 у справі № 600/5153/23.
Відповідно до підпункту 14.1.235 п. 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній до 31.12.2021) сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації.
Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.
До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Отже, згідно з ДК 018-2000 будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.
При цьому, Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Колегією суддів встановлено, ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель, які за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Наведені обставини не заперечуються відповідачем на підтверджені ним у відзиві на позов.
Так, відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно - правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Разом з тим, визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 №2238-III (далі Закон №2238-III в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогос-подарської продукції та її реалізацією.
Також, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".
Згідно із статтею 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" № 575-VI від 23.09.2008 (далі Закон № 575-VI в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо цілей глави 1 розділу XIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.
Поряд з цим, поняття "сільськогосподарський товаровиробник", що міститься у Законі України "Про сільськогосподарський перепис" та у ПК України, не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.
Вказане свідчить, що в розумінні підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають юридичні/фізичні особи, які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.
Варто вказати, що в розумінні частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 973-IV (далі - Закон № 973-IV), є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Судовим розглядом встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 зареєстрований як фізична-особа підприємець з наступними видами діяльності: КВЕД 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 01.43 Розведення коней та інших тварин родини конячих, 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг.
Крім того, ОСОБА_1 є засновником фермерського господарства «Козацька садиба».
Колегія суддів врахловує, що в матеріалах справи міститься витяг з Державного аграрного реєстру, який підтверджує наявність у ФГ «Козацька садиба» в оренді земельних ділянок для вирощування сільськогосподарських культур, що підтверджує здійснення сільськогосподарської діяльності, фермерським господарством.
Відомостей про передачу ОСОБА_1 спірних будівель у оренду, лізинг, чи позичку матеріали справи не містять, а сторони на такі обставини не покликаються.
За таких обставин, з урахуванням видів діяльності позивача та викладених вище обставин, наявні підстави вважати, що ГУ ДПС у Харківській області не доведено, що належні ОСОБА_1 нежитлові будівлі не використовувалися позивачем у власній сільськогосподарській діяльності.
За таких обставин, у спірних правовідносинах підстави для справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, відсутні, відтак відповідачем при нарахуванні податкового зобов`язання позивачу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки протиправно не взято до уваги положення підпункту 266.2.2 «ж» пункту 266.2 статті 266 ПК України, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 06.05.2025 №0073557-2417-2030-UA63020030000094096, №0073559-2417-2030-UA63020030000094096, №0073560-2417-2030-UA63020030000094096, №0073553-2417-2030-UA63020030000094096, №0073556-2417-2030-UA63020030000094096, №0073554-2417-2030-UA63020030000094096, №0073561-2417-2030-UA63020030000094096, №0073558-2417-2030-UA63020030000094096, що є підставою для їх скасування.
Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права
У справі "Новік проти України" (18.12.2008) Суд зробив висновок, що "надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля".
У справі "Щокін проти України" Суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, по-перше, в зв`язку з тим, що відповідне національне законодавство не було чітким і узгодженим, та, відповідно, не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не була дотримана вимога законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.
Податковий орган, отримавши від законодавця вичерпний перелік відомостей та джерел їх отримання, необхідних для правильного визначення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позбавлений можливості визначати розмір такої ставки на власний розсуд. А тому, визначивши ставку податку до належного позивачу нерухомого майна без належного на те обґрунтування та законних підстав, податковий орган допустив фактично свавільне втручання у майнові права позивача.
В силу частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, відповідач правомірності своїх рішень належним чином не довів.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 по справі № 520/23811/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова   Я.М. Макаренко