КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А
04 вересня 2026 року справа № 320/22119/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом Компанії Ерісвелл Трейдінг Лімітед (Eriswell Trading Linited) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про визнання протиправними та скасування рішень,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась Компанія Ерісвелл Трейдінг Лімітед (Eriswell Trading Limited) з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати пункт 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.05.2023 №971 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 №1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу»;
- визнати протиправною та скасувати Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.05.2023 №972 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Дніпрогаз».
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 відкрито провадження у справі № 320/22119/23 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».
12.09.2023 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання від 11.09.2023 №806/15-23 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін разом із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11.09.2023 №806/15-23 про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.
19.09.2023 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання від 11.09.2023 №807/15-23 про закриття провадження в адміністративній справі №320/22119/23 відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на те, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
В обґрунтування клопотання про закриття провадження в адміністративній справі №320/22119/23 відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач посилається на те, що за даними відкритого реєстру компаній Республіки Кіпр (https://efiling.drcor.mcit.gov.cy/DrcorPublic/SearchResults.aspx?name=ERISWELL%20TRADING%20LIMITED&number=%25&searchtype=optStartMatch&index=1&tname=%25&sc=0) (аналог ЄДРПОУ) компанія Eriswell Trading Limited з реєстраційним номером НЕ 173086 має статус - ліквідована (dissolved), тобто фактично вже не існує та не може виступати у судових спорах як позивач.
На підтвердження вказаних обставин відповідачем до клопотання додано роздруківку з вказаного у клопотанні реєстру компаній Республіки Кіпр на іноземній мові.
Крім того, у поданому до суду відзиві відповідач також вказує про відсутність у позивача права на звернення до суду, оскільки останнім не надано жодних доказів на підтвердження правосуб`єктності.
Дослідивши доводи відповідача, викладені у клопотанні від 11.09.2023 №807/15-23 про закриття провадження в адміністративній справі №320/22119/23, у суду виникла необхідність витребування доказів по справі від позивача та відповідача.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 витребувано докази у справі від позивача, а саме: докази, які підтверджують реєстрацію позивача станом на момент звернення до суду та на час розгляду справи; від відповідача: переклад на українську мову наданої роздруківки з відкритого реєстру компаній Республіки Кіпр щодо позивача.
17.10.2023 від представника позивача надійшли витребувані ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 докази у справі.
20.11.2023 позивачем до суду подано заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження, відповідно до якого вказується про наявність у Компанії Ерісвелл Трейдінг Лімітед (Eriswell Trading Limited) права на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, та заперечуються доводи відповідача щодо ліквідації юридичної особи. Так, зокрема, позивач стверджує про те, що Компанія Ерісвелл Трейдінг Лімітед (Eriswell Trading Limited) пройшла процес на Маршаллові острови, без її ліквідації, що передбачено законодавством Республіки КІПР, зокрема Законом про компанії (стаття 3540) та законодавством Республіки Маршаллові острови, зокрема Законом про комерційні корпорації (статі 14, 127), у зв`язку з чим юридичну особу виключено з реєстру. Відтак, позивач змінив своє місце реєстрації, а не припинив своє існування відповідно до процедури ліквідації. 
Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.
При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.
У контексті конкретних обставин цієї справи зміст (суть) спірних правовідносин обмежується встановленням реальної правової природи відносин, які виникли між позивачем та відповідачем, визначенням статусу НКРЕКП, мети її створення, завдань, поставлених перед нею, повноважень та обов`язків, функцій, які на неї покладаються.
Акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої та другої статті 55 Конституції України. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на звернення до суду та способи судового захисту. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;
За змістом пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження
Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
На виконання законів України від 20 квітня 2000 року №1682-III «Про природні монополії» (далі - Закон №1682-III), 16 жовтня 1997 року №575/97-ВР «Про електроенергетику» (далі - Закон №575/97-ВР) і № 2479-VI Указом Президента України від 27 серпня 2014 року №694/2014 утворено НКРЕКП.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Закону №575/97-ВР державне регулювання діяльності в електроенергетиці провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства, надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, здійснення контролю за діяльністю суб`єктів електроенергетики та інших учасників ринку електричної енергії та встановлення відповідальності за порушення умов і правил здійснення ними діяльності в електроенергетиці та на ринку електричної енергії. Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.
Також статтею 2 Закону №2479-VI визначено, що органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є НКРКП. Порядок організації діяльності НКРКП, визначається Законом №1682-III.
Указом Президента України від 10 вересня 2014 року №715/2014 затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Положення), відповідно до пунктів 1, 2 якого НКРЕКП є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України. НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. НКРЕКП у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням.
У пункті 3 Положення визначені основні завдання НКРЕКП, серед яких, зокрема, державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики; збалансування інтересів суб`єктів господарювання, споживачів і держави; забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін; захист прав споживачів товарів (послуг) на ринку, що перебуває у стані природної монополії, та на суміжних ринках у сферах електроенергетики.
За пунктом 6 Положення НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право: приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов`язковими до виконання суб`єктами природних монополій; звертатися до суду з метою захисту інтересів держави, споживачів, суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках з підстав, передбачених законодавством; приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій (штрафів) до суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках у випадках і розмірах, передбачених законом; складати відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення протоколи про порушення посадовими особами суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках законодавства про природні монополії, електроенергетику, ринок природного газу, про теплопостачання, централізоване водопостачання і водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів; приймати в межах своєї компетенції рішення, що є обов`язковими для виконання суб`єктами природних монополій; приймати з питань, що належать до компетенції НКРЕКП, нормативно-правові акти, контролювати їх виконання; створювати та ліквідовувати територіальні органи як структурні підрозділи апарату НКРЕКП, що не мають статусу юридичної особи.
Згідно з пунктом 13 Положення рішення НКРЕКП приймаються на засіданнях, які проводяться у формі відкритих або закритих слухань. У разі розгляду питань, що мають важливе суспільне значення, засідання проводяться у формі відкритих слухань, в яких беруть участь представники суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, об`єднань споживачів і громадськості.
Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями та є обов`язковими до виконання суб`єктами природних монополій. Ці рішення можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.
Рішення НКРЕКП, які є нормативно-правовими актами, підлягають обов`язковій державній реєстрації в установленому законодавством порядку, за винятком рішень з питань установлення цін та тарифів (крім установлення цін та тарифів для населення) та рішень з питань функціонування оптового ринку електричної енергії.
Такі рішення не потребують узгодження з іншими органами державної влади, крім випадків, передбачених законом.
Крім того, рішення НКРЕКП, які відповідно до закону є регуляторними актами (крім рішень щодо встановлення тарифів), розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України від 11 вересня 2003 року №1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу НКРЕКП та її місце у сфері енергетики та комунальних послуг дозволяє зробити висновок, що відповідач у цих відносинах є суб`єктом публічного права, створений з метою державного регулювання, моніторингу та контролю у сферах енергетики та комунальних послуг, тобто наділений владними управлінськими функціями, а тому є суб`єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства.
Зважаючи на викладене, суд зазначає, що спір за участю органу державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг, який в межах своїх повноважень реалізує владні управлінські функції, обумовлює виникнення правовідносин, що мають публічно-правовий характер, а тому цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №826/16994/15.
Відтак, позивач не може бути позбавлений права на звернення до суду. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.
У частині доводів відповідача про наявність у позивача статусу - ліквідована (dissolved), тобто така, що фактично вже не існує та не може виступати у судових спорах як позивач, суд звертає увагу на таке. 
Представником позивача надано до суду копію сертифікату про реєстрацію з доместикації/перереєстрації Компанії Ерісвелл Трейдінг Лімітед (Eriswell Trading Limited) з перекладом. Відповідно до наданих документів вбачається, що Компанія Ерісвелл Трейдінг Лімітед (Eriswell Trading Limited) пройшла процес доместикації (перереєстрації, зміни місця реєстрації) із Республіки КІПР на Маршаллові острови, без її ліквідації, що передбачено законодавством Республіки КІПР, зокрема Законом про компанії (стаття 3540) та законодавством Республіки Маршаллові острови, зокрема Законом про комерційні корпорації (статі 14, 127). Доказів зворотного суду не надано. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої акціонер (учасник) юридичної особи, навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи (про це йдеться, зокрема, в рішенні від 20.05.1998 у справі «Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки» (Credit and Industrial Bank v. the Czech Republic), заява № 29010/95, пункти 46-52; рішення від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (Terem LTD, Chechetkin and Olius v. Ukraine), заява № 70297/01, пункти 28 - 30; рішення від 21.12.2017 у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 30). При цьому навіть у разі, якщо юридичну особу було ліквідовано, ЄСПЛ розглядає справи за заявою саме такої юридичної особи, допускаючи її представництво в особі акціонера (учасника), якщо юридична особа не може брати участі у справі в особі своїх органів (рішення від 21.12.2017 у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05).
Подібні правові висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі №916/2084/17 (провадження №12-77г19), від 15.10.2019 у справі №905/2559/17 (провадження № 12-264г18), від 03.12.2019 у справі №904/10956/16 (провадження №12-90г19), від 07.04.2020 у справі №904/3657/18 (провадження №12-159г19), від 07.07.2020 у справі №910/10647/18 (провадження №12-175гс19).
Суд також зауважує, що за змістом статей 92, 97 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.
За положеннями статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.
Відповідно до частини першої статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди)
За змістом частин першої, третьої та четвертої статті 92 Цивільного кодексу України, частини першої статті 89 Господарського кодексу України, пункту 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» орган юридичної особи має повноваження щодо представництва юридичної особи (з можливістю їх обмеження відповідно до установчих документів чи закону), створює, змінює припиняє цивільні права та обов`язки юридичної особи, тому підпадає під поняття представництва, наведене у статті 237 Цивільного кодексу України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17 (провадження № 12-45гс19, пункт 6.18).
Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи (стаття 239 Цивільного кодексу України). Таке повноваження не належить до корпоративних прав учасника юридичної особи.
За такого правового регулювання та враховуючи, що позивач є власником 6 552 464 акцій, що складає 16,6472 % від загальної кількості Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» незгода з рішенням суб`єкта владних повноважень, яке стосується діяльності акціонерного товариства, може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства, а не корпоративних прав його учасника, оскільки від імені товариства діє його виконавчий орган, а не учасники.
Аналогічний правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 29.01.2024 у справі №826/17478/18.
Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Проте, відповідачем не надано до суду доказів щодо припинення позивача як юридичної особи.
З урахуванням викладеного, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі №320/22119/23 на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в:
1. У задоволенні клопотання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11.09.2023 №807/15-23 про закриття провадження в адміністративній справі №320/22119/23 за позовом Компанії Ерісвелл Трейдінг Лімітед (Eriswell Trading Linited) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про визнання протиправними та скасування рішень – відмовити. 
2. Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Кушнова А.О.