ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/19971/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року (суддя Луніна О.С.) в адміністративній справі №160/19971/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення, яке оформлено відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 13.06.2025 року ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 та зарахувати до страхового стажу період: 
1) з 26.10.1984 року по 05.11.1985 рік (навчання в морехідній школі);
2) з 06.11.1985 року по 24.10.1986 рік (робота на судноремонтному заводі);
3) з 30.10.1986 року по 17.11.1995 рік (робота в морському пароплавстві), як такі, що підтверджені трудовою книжкою та іншими доказами.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Однак отримав протиправне рішення про відмову у призначенні пенсії №045750029078 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення від 13.06.2025 року за №045750029078 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.10.1984 року по 05.11.1985 рік (навчання в морехідній школі), з 06.11.1985 року по 24.10.1986 рік (робота на судноремонтному заводі), з 30.10.1986 року по 17.11.1995 рік (робота в морському пароплавстві). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.06.2025 року, з урахуванням висновків наведених в даному рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 05.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії, в якій просив призначити пенсію за віком.
За результатом розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 13.06.2025р. за №045750029078 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Додатково зазначено, що до страхового стажу відповідно наданої трудової книжки від 11.02.1982 серія НОМЕР_1 не зараховані періоди роботи в Естонській Республіці оскільки відсутні відповідний формуляри за період роботи в Естонській Республіці: з 26.10.1984 по 05.11.1985 навчання в мореходній школі; з 06.11.1985 по 24.10.1986 робота на судноремонтному заводі; з 30.10.1986 по 17.11.1995 робота в морському пароплавстві. Не зараховано період роботи з 02.10.1996 по 27.04.1998 в ТОВ “Діадема”, оскільки відсутня назва підприємства та дата наказу про звільнення з роботи, окремі довідки не надавалися. Страховий стаж особи становить: 06 років 08 місяців 08 днів, стаж для визначення права становить 08 років 08 місяців 23 дні.
Позивач з рішенням пенсійного органу не погоджується, вважає його протиправним, що стало підставою для звернення до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає. 
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до ч.1 статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Як підтверджено матеріалами справи, пенсійним органом не було враховано період роботи позивача в Естонській Республіці, оскільки відсутні відповідний формуляри за період роботи в Естонській Республіці: з 26.10.1984 по 05.11.1985 навчання в мореходній школі; з 06.11.1985 по 24.10.1986 робота на судноремонтному заводі; з 30.10.1986 по 17.11.1995 робота в морському пароплавстві. А також не зараховано період роботи з 02.10.1996 по 27.04.1998 в ТОВ “Діадема”, оскільки відсутня назва підприємства та дата наказу про звільнення з роботи.
Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач з 26.10.1984 по 05.11.1985 навчався в мореходній школі, з 06.11.1985 по 24.10.1986 працював на судноремонтному заводі; з 30.10.1986 по 17.11.1995 працював в морському пароплавстві.
При визначені права на пенсійне забезпечення суд відповідно до частин першої, другоїстатті 4 Закону №1058-IV, вправі застосовувати міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД.
Так, відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Судом враховано, що Естонська Республіка не є учасником аналізованої Угоди.
Разом з тим, оскільки Естонська РСР в той час, входила в склад СРСР, а відповідно до ч. 2 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, Україна взяла на себе зобов`язання зараховувати в страховий стаж, що дає право на пенсію, трудовий стаж набутий на території колишнього СРСР.
Суд враховує, що Естонія проголосила свою незалежність та вийшла з СРСР з 20.08.1991 року. За таких обставин, враховуючи вимоги ч.2 ст.6 Угоди, Україна визнає стаж набутий громадянам на території Естонії саме до цієї дати - до 20.08.1991 року.
Крім того, слід зазначити, що Угода між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 року (набула чинності 01.02.2012 року) не стосуються питання визнання чи не визнання стажу, набутого за часів СРСР, а стосуються питання визнання чи не визнання стажу вже набутого на території України та Естонської Республіки після набуття незалежності обома країнами.
У свою чергу, питання врахування у страховий стаж часу роботи на підприємствах, установах та організаціях за часів СРСР врегульоване Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, частиною другою статті 6 якої передбачено, що для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам-учасникам
Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цієї Угоди.
З вказаного слідує, що Україна та інші держави-учасники Угоди зазначеним документом взяли на себе зобов`язання враховувати трудовий стаж, набутий їх громадянами на території колишнього СРСР.
При цьому, в Угоді йде мова про території колишнього СРСР взагалі, та не пов`язується визнання стажу, виключно набутого на територіях союзних радянських республік, правонаступниками яких є держави-учасники Угоди.
Оскільки, Естонська РСР входила до складу СРСР, то суд дійшов висновку, що трудовий стаж позивача набутий на території колишнього СРСР, повинен бути зарахований до його загального страхового стажу.
При цьому за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
З огляду на викладене, є необхідним зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 26.10.1984 року по 05.11.1985 рік (навчання в морехідній школі); з 06.11.1985 року по 24.10.1986 рік (робота на судноремонтному заводі); з 30.10.1986 року по 17.11.1995 рік (робота в морському пароплавстві).
Щодо неврахування відповідачем періоду роботи з 02.10.1996 по 27.04.1998 в ТОВ "Діадема", оскільки відсутня назва підприємства та дата наказу про звільнення з роботи, суд зазначає, що трудова книжка серії НОМЕР_1 не містить запису про роботу позивача в даний період. В той час, позивач не заявляв позовних вимог про зарахування періоду роботи з 02.10.1996 по 27.04.1998 в ТОВ "Діадема". З огляду на наведене, в суду відсутні підстави для зарахування вищенаведеного періоду до страхового стажу позивача.
Враховуючи вищенаведене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.06.2025р. за №045750029078 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 26.10.1984 року по 05.11.1985 рік (навчання в морехідній школі), з 06.11.1985 року по 24.10.1986 рік (робота на судноремонтному заводі), з 30.10.1986 року по 17.11.1995 рік (робота в морському пароплавстві).
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову. 
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова