СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2026 року Справа № 480/4751/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4751/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), в якій просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення виходячи з фіксованої величини 3816,12 грн. в місяць за період з 01.03.2018 по 30.03.2019;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення виходячи з фіксованої величини 3816,12грн. в місяць за період з 01.03.2018 по 30.03.2019 з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, усупереч вимогам абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, не було нараховано та виплачено позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 3 959,62 грн щомісячно.
Позивач зазначає, що у спірний період позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 . 29.03.2019 наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 65 позивача з 21.02.2019 № 5-РС звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу. Позивач вказує, що під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, а саме у період з 01.03.2018 по 30.03.2019 - без застосування індексації-різниці, яка встановлена абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у розмірі 3 959,62 грн щомісячно, що обумовило необхідність звернення до суду. 
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвала про відкриття провадження – відповідачем отримано 17.06.2025 через систему «Електронний суд»
На виконання зазначеної ухвали відповідачем через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив та зазначив, що підстави для нарахування і виплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.03.2019 відсутні.
Відповідач указав, що з 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, унаслідок чого відбулося підвищення посадових окладів та грошового забезпечення військовослужбовців. Тому січень 2008 року та березень 2018 року є місяцями підвищення грошового доходу, а для визначення права позивача на індексацію-різницю необхідно встановити, чи перевищив розмір підвищення його грошового забезпечення у березні 2018 року суму індексації, яка склалася у цьому місяці.
Зазначив, що сума можливої індексації у березні 2018 року становила 4463,15 грн. При цьому порівняння суми підвищення грошового забезпечення із сумою індексації має здійснюватися в умовах березня 2018 року, з урахуванням посадового окладу до та після його підвищення, а також усіх складових грошового забезпечення, які не мали разового характеру, а не шляхом простого порівняння грошового забезпечення за лютий та березень 2018 року.
Відповідач посилався на те, що детальний розрахунок суми підвищення грошового доходу позивача наведено в картці його особового рахунку. Оскільки розмір підвищення грошового забезпечення позивача у березні 2018 року перевищив суму індексації, яка склалася у місяці підвищення доходу, обов`язку щодо нарахування та виплати індексації-різниці за спірний період у відповідача не виникло.
Виходячи з викладеного, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими і просить відмовити у їх задоволенні.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.03.2019 № 65 старшого солдата ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 від 21.02.2019 № 5-РС за підпунктом «а» — у зв`язку із закінченням строку контракту - пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 30.03.2019 виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та з усіх видів забезпечення.
Вважаючи, що відповідачем в порушення норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" протиправно не було нараховано та виплачено індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.03.2019 у фіксованій величині, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частин другої і третьої статті 9 Закону № 2011-XII).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України Про індексацію грошових доходів населення №1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ).
У статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до ч.2 ст.6 Закону № 1282-ХІІ визначено порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок №1078 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Отже Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, так званої «поточної індексації» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).
Щодо «індексації-різниці», то право працівника на її отримання виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Так, абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078, у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума «індексації-різниці» виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою установлені нові розміри окладів осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, то березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави для висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання «індексації-різниці», а якщо так, то у якій сумі.
Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки), від 16.08.2023 у справі № 380/14020/22, від 17.08.2023 у справі №160/4155/22; від 17.08.2023 у справі №580/3967/22; від 15.08.2023 у справі №400/3784/22; від 07.09.2023 у справі №420/12787/22; від 27.07.2023 у справі №160/12028/22; від 15.08.2023 у справі №520/1800/22; від 15.08.2023 у справі №580/9339/21; від 16.08.2023 у справі №440/5333/21, від 19.12.2024 року по справі № 420/11410/23, від 09.01.2025 року по справі № 160/23284/23 тощо.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд зазначив, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивачки в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Із наявної у матеріалах справи особистої картки грошового забезпечення позивача, суд вбачає, що у лютому 2018 року розмір грошового забезпечення позивача (без урахування матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення) становив 7 407,01 грн., а у березні 2018 року – 8 054,04 грн.
Щодо доводів відповідача про порядок визначення розміру підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року суд зазначає наступне.
Відповідач, посилаючись на роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 18.10.2024 № 4901/0/29-24/51, зазначає, що порівняння суми підвищення грошового забезпечення із сумою індексації має здійснюватися в умовах березня 2018 року, а не шляхом порівняння грошового забезпечення позивача за лютий та березень 2018 року. Також відповідач вважає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка у березні 2018 року вже не нараховувалася, не повинна враховуватися під час такого порівняння.
Суд не погоджується з наведеними доводами.
У постанові від 08.11.2024 у справі № 200/16532/21 Верховний Суд зазначив, що розмір підвищення доходу військовослужбовця у березні 2018 року визначається як різниця між сумою його грошового забезпечення у березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року. При цьому до складу грошового забезпечення за обидва місяці включаються всі виплати, які не мають разового характеру. 
Верховний Суд також прямо вказав, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, має враховуватися під час обчислення розміру підвищення доходу в березні 2018 року. Та обставина, що після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 така винагорода у березні 2018 року вже не нараховувалася, не є підставою для її виключення зі складу грошового забезпечення за лютий 2018 року. 
Отже, розмір підвищення доходу позивача повинен визначатися шляхом віднімання від загальної суми грошового забезпечення за березень 2018 року загальної суми грошового забезпечення за лютий 2018 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та інших складових, які не мали разового характеру.
При цьому січень 2008 року застосовується для визначення величини приросту індексу споживчих цін та суми можливої індексації, яка у березні 2018 року становила 4463,15 грн, однак не є місяцем, з яким необхідно безпосередньо порівнювати розмір грошового забезпечення позивача у березні 2018 року.
З огляду на викладене посилання відповідача на необхідність порівняння складових грошового забезпечення виключно «в умовах березня 2018 року», без урахування фактично нарахованої позивачу в лютому 2018 року щомісячної додаткової грошової винагороди, суперечить наведеному правовому висновку Верховного Суду, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає врахуванню судом. 
Отже, грошовий дохід позивача у березні 2018 року збільшився на 647,03 грн. (8 054,04 грн. - 7 407,01 грн. = 647,03 грн.).
Сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року є добутком розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, та величини приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділеного на 100 відсотків.
Актуальний розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб, відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", становив 1762,00 гривні.
Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%. Таким чином, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% було перевищено.
Отже, за офіційними даними Державної служби статистики України березні 2018 року поріг індексації не перевищував 103%.
Величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 складала 253,30 %.
Таким чином, сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року складала 1762 грн х 253,30 % = 4463,15 грн.
Отже, виходячи з зазначеного вище, розмір підвищення грошового доходу позивача у сумі 647,03 грн. не перевищив розмір індексації, яка припадала на місяць підвищення посадових окладів (березень 2018 року) 4463,15 грн. та в силу вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації різниці грошового забезпечення в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. - 647,03 грн та становить 3 816,12 грн.
Для повного розрахунку за період із 01.03.2018 по 30.03.2019 сума складається з:
- за 12 повних місяців - із березня 2018 року по лютий 2019 року включно: 3 816,12 грн Ч 12 місяців = 45 793,44 грн;
- за 30 календарних днів березня 2019 року:3 816,12 грн ч 31 календарний день Ч 30 календарних днів = 3 693,019354 грн, що після округлення становить 3 693,02 грн.
Отже, загальна сума індексації-різниці за період із 01.03.2018 по 30.03.2019 становить: 45 793,44 грн + 3 693,02 грн = 49 486,46 грн.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач протиправно не врахував правові норми абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та в період з 01.03.2018 по 30.03.2019 не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення в фіксованому розмірі.
А відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо відшкодування судових витрат у даній справі не вирішується. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення виходячи з фіксованої величини 3 816,12 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 30.03.2019 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ – НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ., РНОКПП – НОМЕР_2 ) індексації-різниці грошового забезпечення виходячи з фіксованої величини 3 816,12 грн. в місяць за період з урахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 та з урахуванням виплачених сум. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.М. Кунець