П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/9431/25

Суддя першої інстанції: Аракелян М.М.
Час та місце ухвалення судового рішення «--:--»: м. Одеса
Повний текст судового рішення складений: 03.03.2026

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Дегтярьової С.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

01.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати їй індексації грошового забезпечення за період з 18.01.2006 по 28.02.2018 включно відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із визначенням місяця, в якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця) - січень 2008;
зобов`язання нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення за період з 18.01.2006 по 28.02.2018 включно, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця, в якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця) - січень 2008, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших втрат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум;
визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати їй індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 21.11.2024 включно, з визначенням місяця, в якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця) - березень 2018, відповідно до норм абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
зобов`язання нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 21.11.2024 включно, з визначенням місяця, в якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця) - березень 2018, відповідно до норм абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період проходження військової служби, відповідачем, в порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, протиправно не виплачувалась позивачці індексація грошового забезпечення в період з 18.01.2006 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008, а в період з 01.03.2018 по 21.11.2024 - березень 2018. Також, позивачка зазначає, що їй протиправно не нараховувалася та не виплачувалася фіксована індексація відповідно до приписів абз.3,4, 6 п.5 Порядку №1078 у період служби 01.03.2018 по 21.11.2024. Крім того, на думку позивачки, виплата спірних сум індексації має бути здійснена із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44 від 15.01.2004.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2026 позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у вигляді нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з визначенням місяця, в якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця) - січень 2008; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця, в якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця) - січень 2008, з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 з визначенням місяця, в якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця) - березень 2018, відповідно до норм абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з визначенням місяця, в якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця) - березень 2018, відповідно до норм абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців та однією з основних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. При цьому, січень 2008 є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивачки за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, оскільки за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 до 28.02.2018 для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними Постановою №1013) є січень 2008. Разом з тим, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлено нові розміри окладів військовослужбовців, березень 2018 став місяцем підвищення доходу позивачки, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018. Суд відмовив у задоволенні позовних вимог щодо проведення індексації грошового забезпечення у період з 18.01.2006 по 31.12.2015 з урахуванням базового місяця січень 2008, вказавши, що твердження позивачки в цій частині не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка має право на отримання щомісячної індексації-різниці у розмірі 3380,71грн., оскільки у березні 2018 її грошовий дохід збільшився на 1082,44грн., а сума можливої індексації становила 4463,15грн. Період, за який виникло право на такий вид індексації, суд визначив з 01.03.2018 по 31.12.2022, відмовивши у задоволенні вимог в частині періоду з 01.03.2023 по 04.09.2024. Такі висновки обґрунтовані тим, що підприємства, установи, організації у 2023 були звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів у відповідності до абз.18 п.3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 №2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Стосовно періоду, починаючи з 01.01.2024, посилаючись на ст.39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», суд вказав, що поріг індексації (103%) не було перевищено. Також, позивачці відмовлено у частині позову щодо виплати спірних сум із одночасною компенсацією відповідно до п.2 Порядку №44 від 15.01.2004, у зв`язку з передчасністю таких вимог. 
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що з урахуванням підвищення щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців з 01.01.2016, внаслідок прийняття наказу МОУ від 27.01.2016 №44, під час здійснення індексації грошового забезпечення позивачки, у період з 01.01.2016 по 28.02.2018, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 необхідно застосовувати індекси споживчих цін, починаючи з січня 2016. Крім того, апелянт зазначає, що можлива сума індексації станом на березень 2018 складала 496,88грн., а не 4463,15грн., а тому відсутні правові підстави для виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 із врахуванням щомісячної фіксованої індексації. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 18.01.2006 проходила військову службу у військові частині НОМЕР_1 та відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2024 №335 виключена зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби. /а.с.23/
15.01.2025 позивачка звернулася до відповідача із заявою, в якій просила, зокрема нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення за період з 18.01.2006 по 21.11.2024. /а.с.18/
На вказану заяву листом від 05.02.2025 військова частина НОМЕР_1 повідомила, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з 18.01.2006 по 21.11.2024 було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства. /а.с.20/
Позивачка звернулась до суду з позовом, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати їй індексації грошового забезпечення за період з 18.01.2006 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008, а в період з 01.03.2018 по 21.11.2024 - березень 2018, а також фіксованої індексації відповідно до приписів абз.3,4, 6 п.5 Порядку №1078.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволення позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011 XII (надалі - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно ч.3 вищезазначеної статті грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом №1282-ХІІ.
Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (надалі - Закон України №1282-ХІІ) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ст.2 Закону України №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частинами 1-2 ст.5 Закону України №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також, Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч.6 ст.5 Закону України №1282-Х1І).
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, що визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі - Порядок №1078).
Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до п.4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Крім того, звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
Відповідно до п.5 Порядку №1078 (у редакції від 15.12.2015 на момент виникнення спору) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
В редакції від 24.02.2016, 24.11.2016, 24.10.2017 п. 5 Порядку №1078 є аналогічним.
В редакції 15.03.2018 п.5 викладено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Отже, аналізуючи вищезазначене, місяць у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації.
Відповідно до змісту п.5 Порядку №1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.
Тож, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).
Тому, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць.
Окрім того, відповідно до п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пов`язується з місяцем підвищенням тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.
Отже, збільшення грошового забезпечення не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), а завдяки додатковим видам грошового забезпечення, не дає підстав вважати відповідний місяць базовим для подальшої індексації, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01.01.2008, а отже січень 2008 є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивачки, зокрема у період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
Зі вступом в дію постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців, наступним підвищенням посадових окладів військовослужбовців було 01.03.2018.
Тобто, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлено нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.п.5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 став місяцем підвищення доходу військовослужбовців з 01.03.2018, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Також, із системного аналізу абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що ним врегульовано виплату індексації-різниці, право на яку виникає у особи в тому випадку, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
При цьому, нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Тому, враховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, колегія суддів вважає, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
Між тим, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлено нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.п.5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
В свою чергу, у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, суб`єкту владних повноважень належало вирішити питання наявності у позивача права на отримання суми індексації-різниці.
Тому, з огляду на вимоги абз.4 п.5 Порядку №1078, колегія суддів вважає, що позивачка, зокрема у період з 01.03.2018 по 31.12.2022 має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення її доходу в березні 2018 дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018.
В свою чергу, у випадку, коли відповідна умова наявна, розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №400/3826/21.
Так, з довідки про нараховане грошове забезпечення позивачки вбачається, що у лютому 2018 грошове забезпечення склало 7816,94грн., у березні 2018 - 8899,38грн. /а.с.21/
Отже, розмір підвищення доходу позивачки у березні 2018 склав 1082,44грн. (8899,38грн. - 7816,94грн.).
Враховуючи розмір прожиткового мінімуму у березні 2018 (1762грн.), величину приросту індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення у березні 2023, з моменту підвищення посадового окладу у січні 2008 (253,3%), встановлено, що розмір можливої індексації в березні 2018 складає 4463,15грн. (1762грн. х 253,3%).
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що позивачка має право на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, виходячи з фіксованої величини у розмірі 3380,71грн. щомісячно (4463,15грн.-1082,44грн.).
Разом з тим, доказів нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 3380,71грн. щомісячно за спірний період відповідно до приписів абз.4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 матеріали справи не містять, відповідачем таких доказів також не надано.
У свою чергу, за правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 10.10.2024 у справі №360/1086/23 для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевіряти обґрунтованість нарахованих позивачем сум індексації, розраховувати їх і, відповідно, у судовому рішенні указувати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.
Отже, суд апеляційної інстанції при перегляді даного рішення вважає за необхідне обрахувати конкретну суму індексації.
Зокрема, виходячи із приведених вище розрахунків, сума індексації-різниці, що належить до виплати позивачці складає 3380,71грн. щомісячно; період з 01.03.2018 по 31.12.2022 нараховує 58 місяців.
Таким чином, загальна сума індексації-різниці, що належить до виплати позивачці за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 становить 196081,18грн. 
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що при вирішенні справи, суд першої інстанції хоч і визначив вірно суму фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 3380,71грн., на які позивачка має право за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, однак не зазначив про це у резолютивній частині рішення, при цьому не визначив також і загальну суму, що підлягає до виплати, в порядку ст.317 КАС України, судове рішення підлягає зміні в цій частині. 
Також, для ефективного захисту порушених прав та належного забезпечення виконання судового рішення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визначити дії зобов`язального характеру для відповідача шляхом зобов`язання нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення, за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з визначенням місяця, в якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця) - березень 2018 року, а також індексацію грошового забезпечення відповідно до норм абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині 3380,71грн. щомісячно у загальній сумі 196081,18грн.
Формулювання судом першої інстанції у резолютивній частині дій зобов`язального характеру, покладених на військову частину НОМЕР_1 (зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з визначенням місяця, в якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця) - березень 2018, відповідно до норм абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078), на думку суду апеляційної інстанції, у подальшому може ускладнити виконання судового рішення, оскільки індексація грошового забезпечення із визначенням базового місяця - березень 2018 (поточна індексація) та індексація, що виплачується відповідно до абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 (фіксована індексація), є різними видами індексації, виплачуються окремо та не залежать одна від одної. 
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року змінити, виклавши абзац п`ятий його резолютивної частини у наступній редакції:
«Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з визначенням місяця, в якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця) - березень 2018 року, а також індексацію грошового забезпечення відповідно до норм абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині 3380,71грн. щомісячно у загальній сумі 196081,18грн.».
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на військову частину НОМЕР_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач | | А.В. Крусян
Судді | | С.В. Дегтярьова   О.В. Яковлєв