ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 р. | Справа № 520/4849/26

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Нерубацької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Харківводоканал" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 р. (ухвалене суддею Рубан В.В., повний текст якого складено 05.06.2026 р.) по справі № 520/4849/26
за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" 
до  Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків   
про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Харківводоканал» (в подальшому – КП «Харківводоканал») звернулося до суду з адміністративним позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило: визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.01.2026 р. № 13/3500040626 та від 09.01.2026 р. № 14/3500040626.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 р. у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 р. та прийняти постанову, якою позов задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вимог: Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
У судовому засіданні представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що фахівцями контролюючого органу проведено камеральну перевірку КП «Харківводоканал» щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) до бюджету узгодженої суми податкового зобов`язання з екологічного податку за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти за 2, 3 квартали 2024 року № 9429520145 від 29.07.2025 р., № 9429520151 від 29.07.2025 р. та 2, 3 квартали 2025 року № 9235102135 від 08.08.2025 р., № 9344955436 від 07.11.2025 р., за результатами якої складено акт від 12.12.2025 р. № 528/35-00-04-06-06/03361715, яким встановлено порушення позивачем п.31.1 ст. 31 , п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасну сплату КП «Харківводоканал» сум податкових зобов`язань з екологічного податку за 2 квартал 2024 року у сумі 8514721,62 грн., за 3 квартал 2024 рік у сумі 7843238,98 грн. терміном сплати 29.07.2025 р. (фактично сплачено 13.08.2025р. 24.11.2025 р. за 2 квартал 2025 року у сумі 780728,84 грн. терміном сплати 19.08.2025р. (фактично сплачено 17.10.2025 р.).
Висновками вищевказаного акту перевірки встановлено несвоєчасну сплату КП «Харківводоканал» узгоджених сум грошових зобов`язань з екологічного податку протягом строків, визначених ПК України, чим порушено вимоги п. 31.1 ст. 31, п.250.2 ст. 250 ПК України, а саме: податкових зобов`язань згідно податкової декларації екологічного податку за 2 квартал 2024 року у сумі 8514721,62 грн. , із затримкою від 15 до 90 календарних днів; податкових зобов`язань згідно податкової декларації екологічного податку за 3 квартал 2024 року у сумі 7843 238,98 грн., із затримкою від 90 до 118 календарних днів; податкових зобов`язань згідно податкової декларації екологічного податку за 2 квартал 2025 року у сумі 780728,84 грн, із затримкою 59 календарних днів; податкових зобов`язань згідно податкової декларації екологічного податку за 3 квартал 2025 року у сумі 8 707,36 грн, із затримкою 6 календарних дні.
На підставі акту камеральної перевірки винесені податкові повідомлення-рішення від 09.01.2023 р. № 13/3500040626, № 14/3500040626 форми «Ш» з екологічного податку.
Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача обґрунтоване, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.16.1.3. п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до вимог п.46.1. ст.46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі: податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання.
Згідно з п.31.1 ст. 31 Податкового Кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до п.36.1 ст. 36 Податкового Кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Статтею 38 Податкового Кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до п. 54.1 ст.54 Податкового Кодексу України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п. 250.2 ст. 250 Податкового Кодексу України, платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації: за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об`єктів (пп. 250.2.1.п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України) ; за утворення радіоактивних відходів та тимчасове зберігання радіоактивних відходів понад установлений особливими умовами ліцензії строк за місцем перебування платника на податковому обліку у контролюючих органах (пп. 250.2.3.п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.124.1 ст. 124 Податкового Кодеку України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Судовим розглядом встановлено, що КП «Харківводоканал» подано податкову декларацію екологічного податку за звітний (податковий) період 2 квартал 2024 року (уточнююча) № 949520141 від 29.07.2025 р., якою задекларовано збільшення податкового зобов`язання за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (КБК 19010200) у сумі 9768079,13 грн. Термін сплати 29.07.2025 р.
Станом на 29.07.2025 р. в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) обліковувалася переплата у розмірі 1253357,51 грн.
Таким чином, сплаті по терміну 29.07.2025 р. підлягало податкове зобов`язання у сумі 8514721,62 грн., яке фактично було сплачено КП «Харківводоканал» платіжними дорученнями № 6763 вiд 13.08.2025 р., № 7065 від 26.08.2025 р., № 7178 від 01.09.2025 р., № 8692 від15.10.2025 р., № 8839 від 20.10.2025р., № 8893 від 21.10.2025 р., № 8966 від 22.10.2025 р. № 8996 від 23.10.2025 р. № 9038 від 24.10.2025 р., № 9123 від 27.10.2025 р.
Згідно з податкової декларації екологічного податку від 29.07.202 5р. № 9429520154, за 3 квартал 2024р. (уточнююча) підприємством задекларовано податкове зобов`язання за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (КБК 19010200) на суму 7843238,98 грн. Термін сплати 29.07.2025 р. Станом на 29.07.2025 р. в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) переплата не обліковувалася.
Таким чином, до сплати 29.07.2025 р. підлягало податкове зобов`язання у сумі 7843238,98 грн., яке фактично сплачено платіжними дорученнями № 9123 вiд 27.10.2025 р., № 9156 від 28.10.2025 р., № 9280 від 29.10.2025 р., № 9292 від 30.10.2025 р., № 9355 від 31.10.2025р., № 9369 від 03.11.2025 р., № 9387 від 04.11.2025 р., № 9400 від 05.11.2025 р., № 10027 від 24.11.2025 р.
КП «Харківводоканал» подано податкову декларацію екологічного податку за 2 квартал 2025 року № 9235102135 від 08.08.2025 р., якою задекларовано податкове зобов`язання за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах (КБК 19010300) у сумі 780728,84 грн. Термін сплати 19.08.2025 р. Станом на 19.08.2025 р. в ІКП переплата не обліковувалася та підлягало сплаті податкове зобов`язання у сумі 780728,84 грн., яке фактично сплачено платіжним дорученням № 8768 вiд 17.10.2025 р.
Таким чином, КП «Харківводоканал» несвоєчасно сплатило суму податкового зобов`язання за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (КБК 19010200) по податкових деклараціях з екологічного податку за 2 та 3 квартали 2024 року № 9429520141, № 9429520154 від 29.07.2025 р., що призвело до несвоєчасної сплати податкового зобов`язання із затримкою від 15 до 118 днів та несвоєчасно сплатило суму податкового зобов`язання по податковій декларації з екологічного податку за 2 квартал 2025 року по податковій декларації № 9235102135 від 08.08.2025р., в якій задекларовано податкове зобов`язання за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах (КБК 19010300), що призвело до несвоєчасної сплати податкового зобов`язання із затримкою на 59 днів.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що контролюючим органом правомірно застосовано до КП «Харківводоканал» відповідальність, передбачену п. 124.1 ст. 124 Податковим кодексом України.
Щодо доводів апелянта, що несвоєчасна оплата виникла, у зв`язку з неузгодженістю вимог чинним законодавством та не наданням від центральних органів державної влади щодо компенсації різниці в тарифах.
Судовим розглядом встановлено, що КП «Харківводоканал» не подавало заву щодо неможливості виконання податкових обов`язків відповідно до Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 29.07.2022 р. № 225, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2022 р. № 967/38303, відповідного рішення щодо неможливості своєчасного виконання платником податків податкового обов`язку контролюючим органом не приймалося, з огляду на що підстави звільнення позивача від відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків відсутні.
Відповідно до п. 109.1 ст.109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.п. 123.2-123.5 ст. 123, п. 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.
Тобто, законодавець чітко визначив у яких випадках необхідне встановлення контролюючим органом вини для притягнення платника податків до відповідальності.
Таким чином, застосування штрафів, передбачених п.124.1 ст.124 Податкового кодексу України, не потребує встановлення контролюючим органом вини особи.
Відповідно до п. 250.2 ст. 250 ПК України, є правопорушенням з формальним складом. Тобто, воно вважається закінченим з моменту діяння (несвоєчасної сплати податкового зобов`язання з екологічного податку) і не відноситься до виключень, передбачених п.109.1 ст.109 ПК України.
Згідно з п. 112.8 ст. 112 Податкового кодексу України зазначені обставини, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, серед яких відсутні підстави зазначені Позивачем у позовній заяві.
Таким чином, підстави для звільнення КП «Харківводоканал» від фінансової відповідальності за несвоєчасну сплату сум податкових зобов`язань з екологічного податку, передбачену п. 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України, відсутні.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що факт наявності боргу держави перед позивачем у договірних правовідносинах не є автоматичною підставою для невиконання податкових зобов`язань. Суд оцінює, чи вчинив платник податків усі можливі дії (наприклад, звернення за розстроченням сплати за ст. 100 Податкового Кодексу України), перш ніж посилатися на брак коштів.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в поставові Верховного Суду від 05.10.2023 р. у справі № 520/14773/21, від 27.06.2024 р. у справі № 200/5428/23.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувані податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області обґрунтовані, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 р. по справі № 520/4849/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя | | О.В. Присяжнюк
Судді | | О.А. Спаскін   Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 12.08.2026 року