Справа № 309/2631/26
Провадження № 2-о/309/160/26

Р І Ш Е Н НЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
14 вересня 2026 року         м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого-судді Кемінь В.Д.
при секретарі Плиска А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Чопика Володимира Володимировича, заінтересована особа: Хустський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Чопик В.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 .
Заяву мотивує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Разом із ОСОБА_2 заявниця проживала шлюбним життям до смерті чоловіка.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Новоросійськ. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06.09.1986 року видане відділом РАЦСУ Новоросійської міськради в той час радянського союзу. Після смерті чоловіка залишилася дитина – син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Отримати свідоцтво про смерть свого чоловіка заявниця не в змозі, оскільки він помер на території колишнього СРСР, на сьогоднішній день РФ. Для отримання свідоцтва про смерть свого чоловіка заявниця звернулася до Хустського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, але їй було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки вона для підтвердження факту смерті надала документи, видані на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, та які не є підставою для державної реєстрації смерті.
Для заявниці встановлення такого факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту смерті чоловіка є необхідним для отримання свідоцтва про смерть саме державним органом України.
Заявниця та її представник адвокат Чопик В.В. в судове засідання не з`явились. Представником ОСОБА_4 подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують, просять задовольнити.
Представник заінтересованої особи Хустського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника відділу, про задоволення заяви не заперечує.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши заяву та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як вбачається з матеріалів справи, 06 листопада 1982 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 06.11.1982 року.
Заявниця звернулася із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_2 на території колишньої РРФСР та представила суду відповідний документ: свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 06.09.1986 року видане відділом РАЦСУ Новоросійського міськвиконкому Краснодарського краю РРФСР, відповідно до якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 28 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 06 вересня 1986 року здійснено актовий запис №1559, причина смерті: загинув внаслідок корабельної аварії теплоходу «адмірал Нахімов», місце смерті м. Новоросійськ, Краснодарський край, республіка РРФСР. 
Вказаний документ на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 видано органом, який знаходиться території російської федерації. 
Крім того, із матеріалів справи вбачається, що заявниця зверталася із заявою до Хустського відділу ДРАЦСу у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України для державної реєстрації смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак, їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки до заяви не додано встановлений чинним законодавством України документ, який є підставою для державної реєстрації смерті.
Оскільки м. Новоросійськ, на сьогоднішній день є територію РФ, тому документи про смерть видані державними органами цієї країни, є недопустимими для державної реєстрації на території України.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.
Згідно п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.
Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до ч. 4, 7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень.
Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Звертаючись до суду з даною заявою, заявниця, на підтвердження смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на території РФ, подала свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 06.09.1986 року серія НОМЕР_3 . Таким чином, встановлено що факт смерті вже зареєстрований іноземним органом реєстрації.
Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, статтею 13 передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.
23.12.2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997.
Таким чином, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022.
Отже, видане на території РФ свідоцтво про смерть не має сили офіційного документа на території України.
Заявниця за таких обставин позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть її чоловіка ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт смерті відбувся на території РФ.
Отже, заявником обґрунтовано підставу звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті, яка настала, на території іноземної держави.
У цьому контексті суд зауважує, що п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Суд, оцінивши подані заявником докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин, на які посилається заявник, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці, а саме: встановлення факту смерті чоловіка заявниці ОСОБА_2 дає змогу заявнику реалізувати свої права.
Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога встановити факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Новоросійськ, Краснодарського краю, РРФСР, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 12, 76-81, 89, 263-265, 273, 315-319, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Новоросійськ, Краснодарського краю, республіка РСФСР.
Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. 

Суддя Хустського
районного суду:        Кемінь В. Д.