ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2026 року | м. Полтава | Справа №440/7347/26

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, та

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), у якому просив:
- визнати протиправними дії ГУПФ України щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.11.1982 по 01.08.1983 тривалістю 9 місяців на підставі Диплома серії НОМЕР_1 та Додатка до нього, а також щодо неповного зарахування (урізання) періодів підприємницької діяльності за 1999-2003 роки;
- зобов`язати ГУПФ України зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання у Харківському державному університеті ім. А.М. Горького з 01.11.1982 по 01.08.1983 тривалістю 9 місяців, а також повністю, день за день, зарахувати до страхового стажу періоди підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування з 01.07.1999 по 31.12.1999, з 01.04.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2002 та з 01.01.2003 по 30.09.2003 на підставі довідок ГУ ПФУ в Полтавській області № 1600-0504-8/43567 та № 1600-0504-8/48617, встановивши загальний стаж у розмірі 21 рік 9 місяців 15 днів;
- зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 30 серпня 2026 року (з дня досягнення 64-річного віку), з урахуванням страхового стажу у розмірі 21 рік 9 місяців 15 днів.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На думку позивача, пенсійний орган безпідставно відмовив у зарахуванні до його стажу, що враховуються при призначенні та обчисленні пенсії, окремих періодів навчання та роботи, чим порушив його право на належне соціальне забезпечення. 

2. Позиція відповідача.  

Представник ГУПФ України в Полтавській області у відзиві на позов просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 32-34/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що позивач звертався до ГУПФ України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії у 2022 році та його заява за принципом екстериторіальності розглянута ГУПФ України в Рівненській області, яке рішенням від 23.01.2025 №163750020333 (на заміну рішення від 08.11.2022) відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком з огляду на відсутність необхідного страхового стажу. З новими заявами про призначення пенсії (зокрема, після досягнення 63-річного віку) позивач до ГУПФ України в Полтавській області не звертався. 

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2026 позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження). 
За приписами пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат. 

Обставини справи

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено копією паспорта громадянина України /а.с. 26/.
02.11.2022 позивач звернувся до пенсійного органу за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком /а.с. 39-40/. 
Рішенням ГУПФ України в Рівненській області від 08.11.2022 №163750020333 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком з огляду на відсутність достатнього стажу роботи, підтвердженого у встановленому законом порядку /а.с. 37/.
Правомірність згаданого рішення перевірена судом у ході розгляду адміністративної справи №440/13142/24, за результатами якої рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2025, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Рішенням ГУПФ України в Рівненській області від 23.01.2025 №163750020333 (на заміну від 08.11.2022) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком з огляду на відсутність достатнього стажу роботи, підтвердженого у встановленому законом порядку /а.с. 36/.
Правомірність зазначеного рішення не є предметом спору у справі № 440/7347/26. 
При цьому, суд зі змісту рішення ГУПФ України в Рівненській області від 23.01.2025 №163750020333 встановив, що ним лише змінено описову частину рішення про відмову у призначенні пенсії щодо обчислення загальної тривалості страхового стажу (у рішенні від 08.11.2022 - 20 років 03 місяці 15 днів, у рішенні від 23.01.2025 - 21 рік 0 місяців 15 днів) /а.с. 38/. 
У матеріалах справи відсутні інші звернення позивача про призначення пенсії за віком. 

Норми права, якими урегульовані спірні відносини 

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. 
За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
У силу пункту 1 частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.
Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування /частина друга статті 24 Закону №1058-IV/.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: (...) з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. 
За змістом частини другої статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
У силу приписів частини третьої статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років.
Згідно з частиною четвертою статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. 
Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. 
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Оцінка судом обставин справи 

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
У поданій до суду позовній заяві позивач зазначив про незгоду з діями ГУПФ України в Полтавській області щодо незарахування до його страхового стажу періоду навчання з 01.11.1982 по 01.08.1983 тривалістю 9 місяців на підставі Диплома серії НОМЕР_1 та Додатка до нього, а також щодо неповного зарахування (урізання) періодів підприємницької діяльності за 1999-2003 роки. 
Також позивач наполягав на наявності у нього права на призначення пенсії за віком з дати досягнення 64-річного віку. 
Суд враховує, що умовою для призначення пенсії за віком стаття 26 Закону №1058-IV визначає досягнення особою певного віку та наявність страхового стажу передбаченої тривалості. 
Так, ОСОБА_1 60 років виповнилось у 2022 році, а тому для призначення пенсії за віком у 60 років позивач мав набути страховий стаж тривалістю не менше 29 років. 
Звернення позивача про призначення пенсії після досягнення 60-річного віку розглянуте ГУПФ України в Рівненській області, а правомірність рішення про відмову у призначенні пенсії була предметом судового розгляду у справі № 440/13142/24. 
Для призначення пенсії у 63 роки (яких позивач досяг у 2025 році) ОСОБА_1 мав набути страховий стаж тривалістю від 22 до 32 років. 
У матеріалах справи наявний розрахунок стажу ОСОБА_1 , здійснений ГУПФ України в Рівненській області, зі змісту якого слідує, що пенсійним органом підтверджений страховий стаж позивача тривалістю 21 рік 2 місяців 15 днів /а.с. 38/. 
Зі змісту розрахунку стажу суд встановив, що до нього повністю зараховані періоди підприємницької діяльності позивача, про які зазначено у позовній заяві, а саме: з 01.07.1999 по 31.12.1999, з 01.04.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2002 та з 01.01.2003 по 30.09.2003 /а.с. 38/.
Водночас до страхового стажу дійсно не зарахований період навчання з 01.11.1982 по 01.08.1983 тривалістю 9 місяців на підставі Диплома серії НОМЕР_1 , як про те зазначив позивач у позовній заяві. 
Однак наведене не утворює порушення прав позивача, що потребувало б судового захисту, оскільки обчислення страхового стажу, зокрема зарахування до нього періодів роботи, є складовою призначення та обчислення особі пенсії за віком.
За обставин справи, що розглядається, за умови зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.11.1982 по 01.08.1983 його загальна тривалість складе 21 рік 9 місяців 15 днів, що буде недостатнім для розгляду питання про призначення позивачу пенсії після досягнення 63-річного віку. 
Як зазначив суд вище, для призначення у 2025 році пенсії за віком після досягнення 63-річного віку позивач мав набути страховий стаж тривалістю не менше 22 років. 
Покликання позивача на наявність у нього права на призначення пенсії після досягнення 64-річного віку ґрунтуються на помилковому розумінні приписів статті 26 Закону №1058-IV. 
Так, частиною четвертою статті 26 Закону №1058-IV передбачена можливість призначення особі пенсії за віком після набуття нею страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Таким чином, позивач мав би право на призначення пенсії за віком з урахуванням приписів частини четвертої статті 26 Закону №1058-IV у разі набуття ним після досягнення 63-річного віку страхового стажу тривалістю не менше 22 років (а не віку 64 років, як помилково вважає позивач). 
Позовна заява ОСОБА_1 не містить доводів про незарахування пенсійним органом інших періодів трудової діяльності, що давали б суду обґрунтовані підстави для належного припущення про можливість набуття позивачем страхового стажу тривалістю 22 роки і більше. 
До того ж, умовою призначення особі пенсії за віком Закон №1058-IV передбачає звернення до пенсійного органу із заявою про її призначення, тоді як матеріали справи не містять відомостей про звернення ОСОБА_1 до ГУПФ України в Полтавській області із заявами про призначення пенсії за віком після досягнення 63-річного віку. 
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З аналізу викладеного встановлено, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому, захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Так, рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, та невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до статті 55 Конституції України та статей 2, 5 КАС України.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. 
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття рішення встановлює, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовані вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих відносин (стаття 244 КАС України).
З урахуванням викладеного, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних чи права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.
З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів звернення ОСОБА_1 до ГУПФ України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії після досягнення 63-річного віку та відмови у її призначенні та не підтвердження матеріалами справи наявності у позивача страхового стажу тривалістю не менше 22 років, що є визначеною законом умовою для призначення пенсії за віком після досягнення 63-річного віку у 2025 році, як і спростування доводів позивача про наявність у нього права на призначення пенсії після досягнення віку 64 років, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Підстав для розгляду питання про зарахування періоду навчання з 01.11.1982 по 01.08.1983 в межах провадження у справі № 440/7347/26 немає, оскільки таке питання нерозривно пов`язане з наявністю у позивача права на призначення пенсії. 
Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Водночас суд звертає увагу позивача, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону №1058-IVу разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років.
Відповідно до пункту 1.7 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Таким чином, позивач матиме право звернутися до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років. 

Розподіл судових витрат 

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач від сплати судового збору звільнений ухвалою суду від 15.06.2026. 
Інші судові витрати у справі відсутні. 
Тож підстав для розподілу судових витрат немає. 

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА