Справа № 588/1048/26
Провадження № 2/588/594/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2026 року   м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючого судді Огієнка О.О., за участю секретаря судових засідань Гаврилович Я.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Тростянецької міської ради про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 у червні 2026 року звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з указаним позовом, який мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, у тому числі на садибу, яка розташована по АДРЕСА_1 до складу якої входить земельна ділянка та розташовані на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.
ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 .
На день смерті спадкодавця позивачка була зареєстрована разом із ним за адресою: АДРЕСА_2 .
З питання оформлення своїх спадкових прав позивачка звернулася до Великописарівської державної нотаріальної контори, проте листом від 23.03.2023 за №32/02-14 її було повідомлено про неможливість оформлення спадщини на житловий будинок у нотаріальному порядку через відсутність належного правовстановлюючого документа, оскільки договір купівлі-продажу нерухомості від 17.08.2001 за № 157673 був посвідчений/зареєстрований на товарній біржі, а не нотаріально.
Спірне домоволодіння належало спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 17.08.2001 укладеного на Українській товарній біржі у м. Охтирка. За цим договором продавець ОСОБА_4 продала, а покупець ОСОБА_3 придбав жилий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований в БТІ, з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, житловою площею 23,5 кв.м, який знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 0,70 га. Договір зареєстрований на Українській товарній біржі 17.08.2001 за № 157673, а право власності ОСОБА_3 зареєстровано Охтирським міжміським бюро технічної інвентаризації 17.08.2001.
На замовлення ОСОБА_2 проведено технічну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу.
Відповідно до запису в книзі погосподарського обліку Солдатського старостинського округу Тростянецької міської ради за громадянином ОСОБА_3 значиться нерухоме майно, а саме житловий будинок, господарські будівлі і споруди за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок в найм та піднайм не здавався, заборгованість по платежах та за електроенергію відсутня, зареєстрованих осіб у будинку немає.
Земельна ділянка під спірним домоволодінням площею 0,70 га, рішенням виконавчого комітету Солдатської сільської ради народних депутатів від 16.12.1993 № 42 «Про приватизацію земельних ділянок громадян сільської ради» була передана ОСОБА_5 .
Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.06.2000, виданим державним нотаріусом Великописарівської державної нотаріальної контори та зареєстрованим у реєстрі за № 1134, підтверджується, що після смерті ОСОБА_5 спадкове майно, яке складалося із земельної ділянки розміром 7000 кв.м, перейшло до ОСОБА_4 . 
Саме ОСОБА_4 у 2001 році продала ОСОБА_3 житловий будинок, розміщений на приватизованій земельній ділянці площею 0,70 га.
Земельна ділянка під спірним домоволодінням станом на час звернення до суду не має кадастрового номера та не є сформованою в Державному земельному кадастрі як окрема земельна ділянка з присвоєним кадастровим номером.
Державні акти на земельні ділянки на ім`я ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства не видавались. 
Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , спору з іншими спадкоємцями не має, однак оформлення права власності на спадкове нерухоме майно можливе лише в судовому порядку, представник позивачки просить суд:
1) визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Охтирка Сумської області, право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок під літ. «А» з прибудовою «а», загальною площею 49,1 кв.м, житловою площею 23,5 кв. м; сарай «Б»; сарай-прибудову «б»; сарай-прибудову «б1»; літню кухню «В»; погріб «Г»; ворота № 1; огорожу № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; 
2) визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Охтирка Сумської області, право власності на земельну ділянку площею 0,7000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 11.06.2026 було відкрито провадження у даній справі та призначено до підготовчого судового засідання, а також за клопотанням представника позивачки витребувано докази. 
Ухвалою суду від 28.07.2026 за клопотанням представника позивачки витребувано докази та оголошено перерву в підготовчому засіданні.
Ухвалою суду від 19.08.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивачки подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без участі сторони позивача.
Представниця відповідача також подала заяву в якій вказала, що просить розглянути справу без її участі, щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини пов`язані зі спорами про право власності, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Охтирка Сумської області помер батько позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с. 9-11).
Згідно довідки виданої старостою Солдатського старостинського округу Тростянецької міської ради від 09.01.2023 за № 4, на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Разом із ним на день смерті була зареєстрована його донька ОСОБА_2 . Заповіт від імені ОСОБА_3 не реєструвався (а.с. 13).
Відповідно до матеріалів спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями останнього є позивачка, як донька померлого, та ОСОБА_6 , як спадкоємець за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 57-204).
На звернення позивачки до нотаріуса з питання оформлення своїх спадкових прав на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 завідувачем Великописарівської державної нотаріальної контори було надано відповідь про неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку через відсутність належного правовстановлюючого документа, оскільки договір купівлі-продажу нерухомості від 17.08.2001 за № 157673 був посвідчений на товарній біржі, а не нотаріально (а.с.12).
З договору купівлі-продажу нерухомості від 17.08.2001 вбачається, що ОСОБА_4 продала ОСОБА_3 жилий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , зареєстрований в БТІ під №108, з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, житловою площею 23,5 кв.м, який знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 0,70 га. Вказаний договір зареєстрований Українською Товарною Біржою 17.08.2001 за реєстровим № 157673. Також Охтирським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 17.08.2001 на договорі вчинено реєстраційний напис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (а.с. 14).
Згідно інформаційної довідки виданої ФОП ОСОБА_7 від 09.01.2023 № 05, технічного паспорта на будинок садибного типу, а також витягу з Реєстру будівельної діяльності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 17.08.2001, реєстраційний № 157673. Право власності зареєстровано 17.08.2001 року Охтирським міжрайонним бюро технічної інвентаризації. Відповідно матеріалів поточної інвентаризації, проведеної 06.01.2023 суб`єктом господарювання з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна ФОП ОСОБА_7 до складу нерухомого майна входить: житловий будинок під літ. «А», з прибудовою «а» має загальну площу 49,1 кв.м, житлову площу 23,5 кв.м.; сарай «Б»; сарай-прибудова «б»; сарай-прибудова «б1»; літня кухня «В»; погріб «Г»; ворота № 1; огорожа № 2 (а.с. 15-30).
З довідки-характеристики виданої старостою Солдатського старостинського округу Тростянецької міської ради від 12.01.2023 за № 8 вбачається, що відповідно до запису в книзі погосподарського обліку Солдатського старостинського округу Тростянецької міської ради за ОСОБА_3 значиться нерухоме майно, а саме житловий будинок, господарські будівлі і споруди за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок в найм та піднайм не здавався, заборгованість по платежах відсутня, зареєстрованих осіб у будинку немає (а.с. 31).
Згідно рішення Солдатської сільської ради народних депутатів від 16.12.1993 № 42 «Про приватизацію земельних ділянок громадян сільської ради» ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по АДРЕСА_1 , зальною площею 0,70 га, у тому числі 0,60 га та під будівлями 0,10 га (а.с. 32, 217-240).
Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2000, виданого державним нотаріусом Великописарівської державної нотаріальної контори, вбачається, що ОСОБА_4 успадкувала після смерті ОСОБА_5 земельну ділянку, розміром 7000 кв.м, для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована у АДРЕСА_3 (а.с. 33).
З довідки виданої старостою Солдатського старостинського округу Тростянецької міської ради від 24.06.2026 за № 42 вбачається, що АДРЕСА_4 це ідентичні адреси (а.с. 51).
Згідно повідомлення Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 01.06.2026 за № 1302/15-26 державні акти на земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства на ім`я ОСОБА_3 не видавались (а.с. 37).
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено: якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно положень ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Спір виник з приводу нерухомого майна, що було набуте спадкодавцем за життя на підставі договору купівлі-продажу укладеного у 2001 році та зареєстрованого Українською Товарною Біржою. Отже, на правовідносини щодо його укладення поширюється чинний на той час Цивільний кодекс Української РСР (далі ЦК УРСР) та Закон України «Про товарну біржу».
За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 225 ЦК УРСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про товарну біржу» товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.
Згідно з ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі; якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. 
Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», дозволяло укладати на товарній біржі угоди купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення таких угод.
Крім того, Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, було передбачено підставу для державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна договори купівлі-продажу, зареєстровані біржею.
Отже, сама по собі відсутність нотаріального посвідчення біржового договору від 17.08.2001 не свідчить про недійсність договору та не може позбавляти спадкодавця, а надалі його спадкоємця, права власності.
Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 25.03.2024 у справі № 336/6023/20 де Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» є спеціальною нормою щодо статей 47 та 227 ЦК Української РСР, а укладення договору на товарній біржі унеможливлювало його нотаріальне посвідчення в силу прямої вказівки закону.
Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 335/6029/22.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.
Аналогічні позиції щодо переходу права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю і споруду містяться в чинному ЗК України та ЦК України. 
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Отже, при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що норма ч. 1 ст. 30 ЗК України, в редакції станом на 16.05.2000, як і чинна норма ч. 1 ст. 120 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17.
Враховуючи установлені судом обставини про те, що батько позивачки за життя придбав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці, що належала власниці будинку, тому суд вважає за необхідне, з метою захисту прав позивачки, визнати за нею право власності на спірну садибу до складу якої входить земельна ділянка площею 0,10 га та розташовані на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.
Визнання права власності не порушить права та інтереси інших осіб, інтересів держави та не суперечитиме чинному законодавству.
Разом із тим, не підлягає задоволенню позовна вимога в частині визнання права власності на більшу площу земельної ділянки ніж 0,10 га, оскільки земельна ділянка, що надавалася попередньому власнику господарства розташованого по АДРЕСА_1 складалася із кількох різних ділянок та цільових призначень цих ділянок, а саме: для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, та для будівництва площею 0,10 га.
Відтак, земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га не є такою, що є необхідною для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд розташованих по АДРЕСА_1 . 
Отже позов підлягає задоволенню частково.
Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Тростянецької міської ради про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку – задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Охтирка Сумської області, право власності на садибу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 до складу якої входить земельна ділянка площею 0,1000 га, та розташовані на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок під літ. «А» з прибудовою «а», загальною площею 49,1 кв.м, житловою площею 23,5 кв.м; сарай «Б»; сарай-прибудова «б»; сарай-прибудова «б1»; літня кухня «В»; погріб «Г»; ворота № 1; огорожа № 2.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони:
позивачка – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач – Тростянецька міська рада, адреса місцезнаходження: вул. Миру, 6, м. Тростянець, Охтирський район, Сумська область, 42600, ЄДРПОУ 24006361.
Повний текст рішення суду складено 14.09.2026.

Суддя О. О. Огієнко