ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
^_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року | м. Одеса | Справа № 916/496/26

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 та апеляційну скаргу Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м.Дніпро на рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року суддя першої інстанції суддя Смелянець Г.Є., повний текст складено та підписано 29.04.2026
у справі № 916/496/26
за позовом: Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м.Дніпро
до відповідача: Державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, м.Одеса 
про стягнення 248 364 грн

ВСТВНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
16.02.2026 Приватне підприємство “ПОЖЦЕНТР”, м.Дніпро звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, м.Київ заборгованості в розмірі 248 364 грн та судових витрат по справі, які за попереднім розрахунком позивача становлять 30 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором №3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023 щодо повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання.
Також, 24.04.2026 до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про надання доказів понесення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі № 916/496/26, (у порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року у справі №916/496/26 позов Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м.Дніпро задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, м. Київ на користь Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м. Дніпро заборгованість в розмірі 153 656 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1843 грн 87 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходячи з того, що лише частина розробленої позивачем проектної документації відповідала умовам договору та затвердженому завданню на проектування. Суд встановив, що проектна документація щодо двох об`єктів була виконана зі зміною виду будівництва з «реконструкції» на «ремонт (реставраційний)», що не відповідало умовам договору та завданню на проектування, а доказів погодження таких відступів замовником матеріали справи не містять. У зв`язку з цим суд визнав обґрунтованою відмову відповідача у прийнятті цієї документації та її оплаті. Водночас, суд дійшов висновку, що проектна документація щодо реконструкції систем протипожежного захисту за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1; Митна площа, 1/2 відповідала умовам договору, завданню на проектування та отримала позитивний експертний висновок, а тому відповідач безпідставно відмовився від її прийняття та оплати.

01.05.2026 до Господарського суду Одеської області надійшла заява про розподіл судових витрат по справі по справі №916/496/26, в якій позивач просить суд вирішити питання про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача зазначених витрат у розмірі 15 000 гривень.
Додатковим рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 у справі №916/496/26 заяву Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м. Дніпро про розподіл судових витрат за вх.№2-841/26 від 01.05.2026 у справі №916/496/26 задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, м. Київ на користь Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м.Дніпро витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 186 грн 73 коп. У задоволенні решти вимог заяви Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м. Дніпро відмовлено. 
Суд першої інстанції, оцінивши заявлений до відшкодування розмір витрат з урахуванням критеріїв, передбачених статтями 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, врахував заперечення відповідача щодо їх неспівмірності, а також складність та характер спору, обсяг наданої адвокатом правничої допомоги і ціну позову. Суд виходив із того, що справа за критерієм ціни позову належить до малозначних, а самим позивачем заявлялося клопотання про її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. За таких обставин, заявлені витрати у сумі 15 000 грн суд визнав неспівмірними зі складністю справи та дійшов висновку про наявність підстав для визначення обґрунтованого розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. 
Разом із тим, враховуючи, що рішенням у цій справі позовні вимоги Приватного підприємства «ПОЖЦЕНТР», м. Дніпро задоволено частково, суд застосував передбачений п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України принцип пропорційного розподілу інших судових витрат відповідно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із цим з відповідача на користь позивача стягнуто 6 186 грн 73 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а в решті заяви про їх розподіл відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Державне підприємство “Адміністрація морських портів України”, м.Київ в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м.Одеса з рішенням суду першої інстанції не погодилося, тому звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 у справі № 916/496/26 в частині задоволення позовних вимог та стягнення з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) 153 656 грн та в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Пожцентр», м. Дніпро стосовно стягнення 153 656 грн . В решті рішення залишити без змін. Скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 у справі №916/496/24 та ухвалити нове, яким відмовити Приватному підприємству «Пожцентр», м. Дніпро у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повністю.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. 
Зокрема, скаржник не погоджується з висновком місцевого господарського суду про належне виконання позивачем частини передбачених договором проектно-вишукувальних робіт та безпідставність відмови відповідача у прийнятті й оплаті відповідної проектної документації.
Як зазначає скаржник, відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 5.1 договору № 3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023 та пунктів 1, 3 завдання на проектування, яке є додатком до договору, позивач зобов`язався виконати проектно-вишукувальні роботи за єдиним найменуванням — «Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП «АМПУ». За твердженням апелянта, умовами договору передбачалося виконання одного цілісного та нероздільного комплексу проектно-вишукувальних робіт щодо всіх шести об`єктів Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», а не виконання окремих проектів щодо частини об`єктів. Водночас, надана позивачем документація була розподілена на три самостійні проекти. Крім того, два об`єкти, які мають статус пам`яток культурної спадщини, були виділені в окремі проекти, а передбачений договором вид будівництва «реконструкція» змінено на «ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту».
У зв`язку із цим, скаржник вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що договір та завдання на проектування не містили заборони на розділення проектної документації за окремими об`єктами. На думку апелянта, відсутність прямої заборони такого розділення не надавала виконавцю права самостійно змінювати визначені договором предмет, найменування, структуру та вид робіт.
Апелянт наголошує, що договір № 3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023 укладений за результатами процедури публічної закупівлі. Отже, його істотні умови, зокрема, предмет закупівлі та вид будівництва, не могли бути змінені після підписання договору, крім випадків, прямо передбачених законодавством. Зміна виду робіт із реконструкції на ремонт або реставрацію, а також поділ одного комплексу робіт на три окремі проекти, на переконання відповідача, фактично свідчать про зміну істотних умов договору та предмета закупівлі всупереч положенням Закону України «Про публічні закупівлі» і постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178.
Скаржник, також заперечує проти посилання суду першої інстанції на наявність позитивних експертних звітів, як на достатню підставу для висновку про належне виконання позивачем своїх зобов`язань. За доводами апеляційної скарги, позитивний експертний звіт підтверджує відповідність проектної документації певним технічним і нормативним вимогам, однак сам по собі не засвідчує її відповідність конкретним умовам укладеного сторонами договору.
На думку апелянта, експертні звіти №ЕК-5602/05-24, №643/е/25 та №644/е/25 стосуються трьох окремих проектів, два з яких передбачають інший вид будівництва, ніж визначений договором. Тому, наявність позитивних експертних висновків не спростовує того, що позивач виконав роботи з відступом від погодженого сторонами предмета зобов`язання.
Окремо апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість прийняття та оплати лише тієї частини проектної документації, яка стосувалася окремих об`єктів та, на думку суду першої інстанції, відповідала умовам договору.
Скаржник наполягає, що предметом договору був єдиний комплекс проектно-вишукувальних робіт щодо всіх шести об`єктів. Договором не передбачено поетапного прийняття окремих проектів, виділення частини об`єктів у самостійні роботи або здійснення оплати за окремо виконані частини проектної документації. Укладений сторонами договір також не містить положень, які надавали б замовнику право або покладали б на нього обов`язок прийняти лише частину документації.
На переконання відповідача, отримання проектної документації лише щодо частини об`єктів не відповідало його господарській меті, оскільки системи протипожежного захисту всіх визначених договором об`єктів мали бути спроектовані у межах одного комплексу робіт. Тому прийняття окремих проектів без виконання робіт щодо інших об`єктів позбавляло замовника очікуваного результату договору.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції фактично змінив зміст договірного зобов`язання, визнавши можливим його часткове виконання і часткову оплату, хоча сторони такого порядку не погоджували. На думку скаржника, суд не вправі замість сторін визначати інший предмет, обсяг або порядок виконання договору.
Крім того, скаржник зазначає про порушення позивачем строків виконання робіт. Відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 договору строк виконання робіт становив 150 календарних днів безпосереднього виконання, а початок і закінчення робіт мали оформлюватися двосторонніми актами.
За розрахунком апелянта, до дати призупинення виконання договору фактичний строк виконання робіт уже становив 165 календарних днів, тобто перевищував передбачений договором строк. При цьому лише наприкінці грудня 2023 року позивач повідомив відповідача про подання проектно-кошторисної документації на експертизу. Отже, за твердженням скаржника, роботи не були завершені у погоджений договором строк.
Відповідач вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином обставини дотримання позивачем строків виконання робіт та не надав оцінки актам про призупинення виконання договору. Натомість порушення строку виконання є самостійною обставиною, яка свідчить про неналежне виконання позивачем договірних зобов`язань.
Апелянт зазначає, що Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» є державним унітарним і стратегічним підприємством транспортної галузі, яке належить до сфери управління уповноваженого міністерства та виконує важливі функції із забезпечення діяльності морських портів України. Одеський морський порт, як зазначає скаржник, в умовах воєнного стану має особливе значення для обороноздатності, економічної та продовольчої безпеки держави. Портова інфраструктура зазнає пошкоджень унаслідок воєнних атак, у зв`язку з чим підприємство змушене спрямовувати власні кошти на її відновлення та підтримання безперервної роботи порту.
На думку апелянта, зазначені обставини зумовлюють необхідність особливо ефективного та раціонального використання коштів державного підприємства. У зв`язку із цим скаржник не може приймати та оплачувати роботи, виконані з відступом від умов укладеного за результатами публічної закупівлі договору, оскільки це суперечило б принципам належного управління державними коштами.
Щодо додаткового рішення суду першої інстанції про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, апелянт зазначає, що суд першої інстанції обмежився загальним висновком про зменшення заявлених позивачем витрат із 15 000 грн до 10 000 грн з огляду на малозначність справи, її розгляд у спрощеному позовному провадженні та часткове задоволення позову. Водночас, суд не зазначив, який саме обсяг послуг фактично надав адвокат, скільки часу було витрачено на кожну процесуальну дію, якою була необхідність відповідних послуг та чому саме сума 10 000 грн є розумною і співмірною.
За доводами апеляційної скарги, надані позивачем документи не містять детального опису виконаних адвокатом робіт і витраченого часу. Вартість правничої допомоги встановлена у фіксованому розмірі 15 000 грн, однак позивач не довів реальність, необхідність та обґрунтованість усієї заявленої суми.
На переконання скаржника, суд першої інстанції повинен був перевірити, чи були відповідні витрати фактичними та неминучими, чи відповідав їх розмір складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, часу, необхідному для надання правничої допомоги, та значенню справи для сторін.
Апелянт також наводить власні розрахунки можливої вартості правничої допомоги з урахуванням нормативів часу на підготовку процесуальних документів і середніх показників оплати праці, зазначаючи, що заявлена позивачем сума істотно перевищує розумну вартість фактично наданих послуг.
У зв`язку із цим відповідач вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами дійсність, необхідність і розумність заявлених витрат на професійну правничу допомогу, а додаткове рішення суду не містить належного обґрунтування визначеного до стягнення розміру таких витрат.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 у справі №916/496/26, справу вирішено розглядати у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Позивач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзив на апеляційну скаргу відповідача, не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Також, Приватне підприємство “ПОЖЦЕНТР”, м.Дніпро з рішенням суду першої інстанції не погодилося, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 у справі №916/496/26 в частині відмовити у стягненні частини заборгованості відповідача на суму 94 708 грн скасувати. Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. 
Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про невідповідність частини розробленої проектної документації умовам договору.
Скаржник зазначає, що єдиною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог стало твердження суду про невідповідність проектної документації щодо двох об`єктів культурної спадщини умовам договору та завданню на проектування в частині зазначення виду будівництва і найменування проектної документації. Водночас, суд першої інстанції не встановив жодних порушень щодо якості виконаних робіт, їх технічної відповідності чи можливості використання розробленої документації за призначенням.
Позивач звертає увагу, що суд першої інстанції фактично відхилив усі інші заперечення відповідача. Зокрема, місцевий господарський суд дійшов висновку про незастосовність положень постанови Кабінету Міністрів України №1178 щодо зміни істотних умов договору, зазначивши, що позивач не порушив істотних умов договору. Так само суд визнав безпідставними доводи відповідача про неправомірне розділення проектної документації на три окремі проекти, оскільки ні договір, ні завдання на проектування не містять заборони на таке розділення, а його здійснення було обумовлено зауваженнями експертної організації та відповідало вимогам пункту 28 завдання на проектування щодо усунення зауважень експертизи. Крім того, суд відхилив посилання відповідача на порушення строків виконання робіт, зазначивши, що прострочення саме по собі не є підставою для відмови у прийнятті та оплаті належним чином виконаних робіт. Таким чином, на думку апелянта, фактично єдиною підставою для відмови у позові залишилася різниця у найменуванні проектної документації та виду будівництва.
Позивач вважає такий висновок суду надмірно формальним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. На його думку, відповідач не довів, що розроблена проектна документація є технічно неспроможною, не може бути використана за призначенням або не відповідає вихідним даним на проектування. Навпаки, належна якість виконаних робіт підтверджується позитивними експертними звітами, які засвідчили відповідність документації вимогам законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, архітектури, екології, кошторисної частини, інженерного забезпечення, охорони праці, експлуатаційної безпеки, енергозбереження та іншим обов`язковим вимогам. При цьому, як зазначає скаржник, суд сам визнав відповідність проектної документації вихідним даним на проектування та спеціальним нормативним вимогам, однак безпідставно частково відмовив у задоволенні позову виключно через зміну її найменування.
Апелянт наголошує, що спірні об`єкти за адресами м. Одеса, Митна площа, 1/2 та Ланжеронівський узвіз, 2 є об`єктами культурної спадщини. У зв`язку з цим під час виконання договору позивач був зобов`язаний керуватися спеціальним законодавством у сфері охорони культурної спадщини, яке не передбачає можливості проведення реконструкції таких об`єктів. Натомість, чинним законодавством допускається лише проведення ремонтно-реставраційних робіт. Саме тому позивач, враховуючи вимоги Закону України «Про охорону культурної спадщини», Порядку проведення окремих видів робіт на об`єктах культурної спадщини в умовах воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1342, а також зауваження експертної організації, був змушений змінити лише найменування проектної документації із «реконструкції» на «ремонт (реставраційний)», не змінюючи її змісту, технічних рішень, обсягу робіт чи інших істотних характеристик.
За доводами скаржника, зміна назви документації була обумовлена виключно необхідністю приведення її у відповідність до вимог спеціального законодавства, тоді як усі інші технічні показники, проектні рішення та вихідні дані залишилися незмінними. Позивач зазначає, що саме через особливий статус спірних будівель експертна організація не могла надати позитивний висновок щодо документації із видом будівництва «реконструкція», оскільки законодавство не допускає проведення реконструкції об`єктів культурної спадщини. Відтак, єдиним можливим видом проектної документації щодо цих об`єктів був саме ремонт (реставраційний), а тому зміна її найменування була не проявом ініціативи позивача, а наслідком виконання обов`язкових вимог законодавства.
Крім того, апелянт зазначає, що помилка щодо визначення виду проектно-вишукувальних робіт була допущена саме відповідачем під час складання завдання на проектування, оскільки ним без урахування вимог законодавства було визначено вид будівництва «реконструкція» щодо об`єктів культурної спадщини. Позивач же, виконуючи договір та діючи відповідно до вимог чинного законодавства, лише привів найменування проектної документації у відповідність до обов`язкових нормативних приписів, не змінюючи при цьому її змісту чи предмета виконуваних робіт.
На думку скаржника, місцевий господарський суд, визнавши, що позивач не порушив істотних умов договору, що поділ документації не суперечив умовам договору, а також що порушення строків виконання робіт не впливає на обов`язок їх оплати, дійшов взаємовиключного висновку, відмовивши у задоволенні позову лише через формальну невідповідність найменування проектної документації умовам договору. Позивач вважає, що такий підхід суперечить принципам добросовісності та розумності, а також фактично ставить формальне найменування документації вище її змісту та відповідності вимогам законодавства.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м. Дніпро на рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року у справі №916/496/26. Об`єднано для спільного розгляду в порядку письмового провадження апеляційні скарги Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м.Дніпро на рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року у справі №916/496/26 та Державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, м. Київ в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 року у справі №916/496/26. 
11.06.2026 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м.Одеса надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Приватного підприємства «ПОЖЦЕНТР», м.Дніпро повністю. Рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 у справі №916/496/26 в частині відмови у задоволені позовних вимог у розмірі 94 708 грн залишити без змін. Судові витрати покласти на відповідача.
Відповідач, зокрема, заперечує проти доводу позивача про те, що суд першої інстанції нібито встановив відсутність порушення істотних умов договору, а невідповідність виконаних робіт полягала виключно у формальній зміні найменування проектної документації. На переконання відповідача, таких обставин місцевий господарський суд не встановлював. Посилаючись на положення статті 638 Цивільного кодексу України, відповідач наголошує, що предмет договору належить до його істотних умов. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 5.1 договору №3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023 та пунктів 1, 3 завдання на проектування позивач зобов`язався виконати проектно-вишукувальні роботи з реконструкції систем протипожежного захисту шести визначених об`єктів Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».
За твердженням відповідача, предметом договору було виконання одного цілісного та нероздільного комплексу проектно-вишукувальних робіт щодо всіх шести об`єктів. Натомість надана позивачем документація була розподілена на три окремі проекти, два об`єкти культурної спадщини виділено в самостійні проекти, а погоджений сторонами вид будівництва «реконструкція» змінено на «ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту».
Таким чином, на думку відповідача, допущені позивачем зміни стосуються не лише назви документації, а безпосередньо предмета договору, структури проектних робіт та виду будівництва. Відтак, доводи апеляційної скарги про суто формальний характер виявленої невідповідності не відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідач, також звертає увагу, що договір укладений за результатами публічної закупівлі, а тому його істотні умови не могли змінюватися після підписання, за винятком прямо визначених законом випадків. Посилаючись на пункт 4 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підпункт 4 пункту 19 Особливостей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, відповідач зазначає, що зміна виду будівництва та поділ єдиного предмета проектування на окремі проекти суперечать, як умовам договору, так і законодавству у сфері публічних закупівель.
Крім того, відповідач посилається на положення статей 525, 526 та 629 Цивільного кодексу України, відповідно до яких одностороння зміна умов зобов`язання не допускається, договір є обов`язковим для його сторін, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до погоджених умов. Виконання робіт зі зміною визначеного договором виду будівництва та шляхом поділу єдиного комплексу робіт, на думку відповідача, свідчить про неналежне виконання позивачем договірних зобов`язань. З огляду на це відповідач вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що виконані позивачем роботи вартістю 94 708 грн не відповідали умовам договору та вимогам законодавства, а тому підстави для їх прийняття й оплати були відсутні.
Щодо посилань позивача на позитивні експертні звіти відповідач зазначає, що такі звіти не підтверджують належного виконання саме договірних зобов`язань. Позитивні висновки експертної організації засвідчують відповідність розробленої документації вихідним даним та нормативним вимогам у сферах пожежної і техногенної безпеки, архітектури, екології, кошторисної частини, охорони праці, енергозбереження та інженерного забезпечення.
Водночас, експертні звіти не містять висновків про відповідність документації погодженому сторонами завданню на проектування, визначеному договором предмету закупівлі та іншим умовам договору. На переконання відповідача, технічна відповідність документації обов`язковим нормативним вимогам не є тотожною її відповідності змісту конкретного договірного зобов`язання.
Відповідач наголошує, що позитивні експертні висновки стосуються документації, поділеної на три проекти, у двох із яких вид будівництва змінено з реконструкції на ремонт (реставраційний). Тому сам факт отримання позитивних експертних звітів не спростовує відступу позивача від погодженого сторонами предмета договору та не підтверджує належного виконання робіт за договором №3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023.
Відповідач також заперечує проти тверджень позивача щодо відсутності порушення строків виконання робіт. Посилаючись на пункти 3.1 та 3.2 договору, він зазначає, що строк безпосереднього виконання робіт становив 150 календарних днів, а початок та закінчення робіт мали оформлюватися окремими двосторонніми актами.
За розрахунком відповідача, станом на дату першого призупинення виконання договору фактичний строк виконання робіт уже становив 165 календарних днів, тобто перевищував погоджений сторонами строк. Крім того, лише наприкінці грудня 2023 року позивач повідомив замовника про подання проектно-кошторисної документації на експертизу.
Отже, на думку відповідача, позивач допустив не лише відступ від умов договору щодо його предмета та виду будівництва, а й порушив строк виконання робіт. Сукупність цих обставин свідчить про неналежне виконання позивачем договірних зобов`язань та виключає обов`язок замовника прийняти й оплатити спірну документацію.
Відзив долучено до матеріалів справи.
Приписи п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначають, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму (що станом на момент подання позову у даній справі складає 3028 грн.). 
В порядку спрощеного провадження за законом підлягають розгляду малозначні справи, і в даному випадку єдиним критерієм для такого розгляду є саме ціна позову. Судова колегія дійшла висновку, що у даному випадку справа №916/496/26 відповідає ознакам малозначної справи за законом, оскільки ціна позову складає 248 364 грн.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційних скарг, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційних скарг, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 (від 18.05.2026 вх.2047/26) та апеляційна скарга Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м.Дніпро на рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року (від 18.05.2026 вх. 1997/26) у справі №916/496/26 не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 року у справі №916/496/26 не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

З наявного в матеріалах справи оголошення про проведення торгів UA-2023-03-28-010899-а вбачається, що Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", м. Одеса оголосила про проведення відкритих торгів щодо закупівлі робіт - “Будівельні роботи та поточний ремонт” за кодом ДК 021:2015 ? 45000000-7 (Проектно-вишукувальні роботи “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України»).
Переможцем вказаних відкритих торгів стало Приватне підприємство “ПОЖЦЕНТР”, м. Дніпро, про що в матеріалах справи наявне повідомлення про намір укласти договір про закупівлю UA-2023-03-28-010899-a.
03.07.2023 між Державним підприємством “Адміністрація морських портів України” (Замовник, відповідач) в особі Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, м.Одеса (Адміністрація Одеського морського порту) та Приватним підприємством “ПОЖЦЕНТР”, м. Дніпро (виконавець, позивач) укладений договір №3356-В-ОДФ-2, згідно з яким замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання, у відповідності до завдання на проектування (додаток №1 до договору, який є його невід`ємною частиною), виконати роботи з розробки проектно-вишукувальної документації “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” за кодом ДК 021:2015 - 45000000-7 “Будівельні роботи” (далі - роботи), Замовник зобов`язується прийняти результат таких послуг і сплатити виконавцю вартість виконаних послуг в обсязі вартості, що зазначена у договірній ціні на проектно-вишукувальні роботи (додаток №2 до договору, який є його невід`ємною частиною) у порядку та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.1.2 договору характеристики виконуваних за цим договором робіт відображаються в завданні на проектування: проектно-вишукувальні роботи “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських торгів України”, за адресою м. Одеса, Митна площа, 1” (додаток №1 до договору, який є його невід`ємною частиною).
Згідно з п.2.1 договору ціна робіт за цим договором відповідно до “Договірної ціни на проектно-вишукувальні роботи” (додаток №2 до договору) становить: 248 364 грн без ПДВ.
Відповідно до п.2.3 договору замовник здійснює оплату за фактично виконанні роботи за кожним етапом згідно / додатку №3 до договору шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку замовника у розмірі 100 % від вартості фактично виконаних робіт, після підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт за кожним етапом, протягом 15 банківських днів з дня отримання замовником належним чином оформленого оригіналу рахунку виконавця.
Згідно з п.2.4 договору проведення експертизи проекту будівництва забезпечується виконавцем. Термін проведення експертизи не входить до загального терміну виконання робіт за договором та вважається тимчасовим призупиненням робіт. Призупинення та відновлення виконання робіт оформлюється у двосторонніх актах призупинення та відновлення виконання робіт за підписами представника замовника і виконавця.
Відповідно до п.2.5 договору виявлені в ході проведення експертизи недоліки в результатах виконаних робіт усуваються виконавцем за свій рахунок.
Згідно з п.3.1 договору строк виконання робіт 150 календарних днів безпосереднього виконання робіт.
Строк виконання робіт за етапами визначається у додатку №3 до цього договору “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів Одеської філії Державного підприємства “Адміністрації морських портів України” , а саме в: будівлі управління порту (інв. №082006), будівлі побутових приміщень (інв. №072502), будівлі управління (інв. №062560), будівлі головної бухгалтерії порту і їдальні №2 (інв. №066552), адміністративні будівлі №4 (інв. №077759), будівлі каркасно-металевої (інв. №200737)”.
Початок робіт: не пізніше п`ятнадцяти календарних днів з моменту укладання цього договору.
Відповідно до п.3.2 договору початок виконання робіт та їх закінчення за договором сторони оформляють окремими двосторонніми актами, підписаними уповноваженими представниками замовника і виконавця.
Згідно з п.3.3 договору виконання робіт може бути призупинено в разі виникнення обставин, за які відповідає замовник (відсутність/затримка фінансування, у такому разі призупинення, відновлення виконання робіт оформлюється двостороннім актом призупинення, відновлення виконання робіт за підписами уповноважених представників замовника і виконавця та не потребує внесення відповідних змін до договору. Такий строк (затримки) не зараховується до строку безпосереднього виконання робіт. 
Відповідно до п.п.4.1.1, 4.1.2 договору замовник зобов`язаний:
- прийняти у виконавця результати виконаної роботи за кожним етапом і підписати двосторонній акт приймання-передачі виконаних робіт у відповідності з розділом 2 цього договору після передачі замовнику на підставі передавальної накладної матеріалів за результатами виконання проектно-вишукувальних робіт у кількості передбаченій п. 4.3.2 цього договору та отриманого позитивного звіту експертної організації (що входить до переліку експертних організацій які відповідають критеріям, встановленим наказом Мінрегіону від 15.08.2017 № 204, та можуть проводити експертизу проектів будівництва) по розгляду проектної документації;
- сплатити виконавцю встановлену ціну цього договору в порядку і на умовах, передбачених цим договором.
Згідно з п.4.2.4 договору замовник має право: 
- відмовитися від приймання робіт при умові наявності недоліків;
- вимагати безоплатного виправлення недоліків у виконаних роботах або відшкодовування понесених замовником необхідних витрат з виправлення за свої кошти недоліків виконаних робіт, якщо виконавець припустився відхилень від умов договору, які погіршили результат виконаних робіт, або допустив інші недоліки при виконанні робіт;
- відмовитися від договору та вимагати відшкодовування збитків, якщо виконавець своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором, стає неможливим;
- відмовитися від договору в будь-який час до закінчення виконаних робіт, оплативши виконавцю виконану частину робіт;
- ініціювати внесення змін у договір, вимагати розірвання договору та відшкодовування збитків за наявності істотних порушень виконавцем умов договору;
- вимагати відшкодування завданих йому збитків, зумовлених порушенням договору;
- Замовник також має інші права, передбачені договором, Цивільним і Господарським кодексами України, та іншими актами діючого законодавства.
Відповідно до п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 договору виконавець зобов`язаний:?
- забезпечити виконання робіт у строк, встановлений цим договором, а також повинен виконувати роботи, якість яких має відповідати умовам цього договору, завданню на проектування і діючим нормативним актам (ДБН А.2.2-3:2014 склад та зміст проектної документації на будівництво” та інших);
- передати замовнику, згідно передавальної накладної, проектну документацію “Робочий проект” 5 (п`ять) примірників матеріалів за результатами кожного етапу згідно Календарного плану фінансування та виконання проектно-вишукувальних робіт (додаток №3 до договору).
Чотири (4) паперової копії проектної документації та одну (1) електронну копію на відповідному носії даних (флеш-пам`ять) без захисту від копіювання в наступних форматах:
- текстова та графічна частина в повному обсязі в файлах формату PDF (“Portable Document Format”);
- кошторисна документація в файлах формату IMS “Інформаційної моделі кошторисної вартості”, або IBD “Інформаційний блок даних”.
Після розгляду проектної документації замовником, усунути всі зауваження замовника до підписання акту приймання-передачі виконаних робіт за першим етапом.
- за власний рахунок і власними силами здійснити виправлення недоліків у документації, допущених з його провини (в межах завдання) до підписання сторонами “Акту приймання-передачі виконаних робіт”.
Згідно з п.4.3.6 договору після завершення робіт, за другим етапом, виконавець передає замовнику по накладній експертний (оригінал) звіт ліцензованої експертної організації.
Відповідно до п.5.1 договору виконавець виконує передбачені цим договором роботи, якість яких відповідає умовам завдання на проектування (додаток №1 до цього договору), і діючим нормативним документам (ДБН А.2.2-3:2014 “Склад та зміст проектної документації на будівництво”), та іншою діючою нормативною документацією, яка діє в Україні.
Згідно з п.8.2.3 договору у разі порушення виконавцем строків виконання робіт, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно виконаного обсягу робіт за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості несвоєчасно виконаного обсягу робіт.
Відповідно до п.10.2 договору цей договір діє до 31.12.2023, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
Додатком №1 до договору є Завдання на проектування - Проектно-вишукувальні роботи “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів Одеської філії Державного підприємства “Адміністрації морських портів України”, згідно з яким:
- назва та місцезнаходження об`єкта - Проектно-вишукувальні роботи “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” для наступних об`єктів:
1) Будівля управління порту (інв. №082006), за адресою: м. Одеса, Митна пл.1/2;
2) Будівля побутових приміщень (інв. №072502), за адресою: м. Одеса, Митна пл.1/2 (біля холодильника 2-х поверхова будівля);
3) Будівля управління (інв. №062560), за адресою: м. Одеса, Митна пл.1/2 (колишня Хлібінспекція);
4) Будівля головної бухгалтерії порту і їдальні №2 (інв. №066552), за адресою: м. Одеса, Митна пл.1/2 (головна бухгалтерія порту та їдальня);
5) Адміністративна будівля №4 (інв. №077759), за адресою: м. Одеса, Ланжеронівський узвіз, 2;
6) Будівля каркасно-металева (інв. №200737), за адресою: Митна пл. 1 (будівля на території РБУ).
- вид будівництва – Реконструкція;
- дані про особливі умови будівництва:
1) Територія діючого підприємства з цілорічним та цілодобовим режимом експлуатації,
2) Будівництво ведеться в умовах діючого підприємства,
3) Прокладку проводів в будівлях передбачити приховано в кабельних каналах або коробах,
4) Будівля управління порту (інв. №082006) є об`єктом архітектурної спадщини України,
5) Адміністративна будівля №4 (інв. №077759) є об`єктом архітектурної спадщини України.;
- Узгодження проекту та проведення експертизи проекту - замовником експертизи проектної документації та погодження науково-проектної документації виступає проектувальник. Розроблену проектну документацію для будівлі управління порту (інв. №082006) та адміністративної будівлі №4 (інв. №077759) погодити з замовником та з Департаментом культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації. Усі зауваження усуваються проектувальником;
- Вимоги до складу та якості проектних робіт - Проектну документацію розробити відповідно до вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, чинних на час передачі проектної документації замовнику, вимог цього завдання на проектування, технічних умов, наданих замовником.
Проектна документація виконується українською мовою. Проектувальник передає замовнику чотири (4) паперової копії проектної документації та одну (1) електронну копію на відповідному носії даних (флеш-пам`ять) без захисту від копіювання в наступних форматах: текстова та графічна частина в повному обсязі в файлах формату PDF (“Portable Document Format”), кошторисна документація в файлах формату IMS “Інформаційної моделі кошторисної вартості”, або IBD “Інформаційний блок даних”. 
Передбачити можливість передачі авторських прав на проектну документацію іншій проектній організації, визначеній замовником (за письмовою вимогою замовника). Проектну документацію занести та підписати в ЄДЕССБ. Відповідальні особи додають до проекту сертифікати та реєструються в ЄДЕССБ (головний архітектор, головний інженер, інженер-проектувальник (кошторисна справа). Генеральна проектна організація забезпечує внесення даних про підрядні проектні організації та їх відповідальних осіб в ЄДЕССБ.
Додатком №2 до договору є договірна ціна, згідно з якою повна вартість робіт за наступними об`єктами становить: 
- Будівля управління порту (інв. №082006) - 27 305 грн;
- Будівля управління порту (інв. №082006) - 16 420 грн;
- Будівля побутових приміщень (інв. №072502) - 25 492 грн; 
- Будівля управління (інв. №062560) - 18 145 грн;
- Будівля управління (інв. №062560) - 17 124 грн;
- Будівля головної бухгалтерії порту і їдальні №2 (інв. №066552) - 50 983 грн;
- Будівля головної бухгалтерії порту і їдальні №2 (інв. №066552). 3 зона з кухонним обладнанням їдальні - 16 420 грн;
- Адміністративна будівля №4 (інв. №077759) - 50 983 грн;
- Будівля каркасно-металева (інв. №200737) - 25 492 грн;
Разом договірна ціна 248 364 грн.
Додатком №3 до договору є Календарний план фінансування та виконання, згідно з яким:
- Етап №1 – розробка проектної документації - початок - не пізніше 15 календарних днів з дати укладання договору; завершення - через 150 календарних днів;
- Етап №2 – проходження експертизи проектної документації – початок – дата завершення етапу №1; завершення - через 10 календарних днів після отримання позитивного висновку експертної організації за результатами розгляду проектної документації стадії Робочий проект та передача замовнику проектної документації.
17.07.2023 сторонами складений та підписаний акт №1 початку виконання робіт за договором №3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023.
У листі від 26.09.2023 вих.№018/09 позивач просив відповідача для проведення робіт згідно договору №3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023 надати наступну інформацію: 
1) інформаційний лист з короткою характеристикою об`єктів, які проектуються (зразок додається); 
2) вихідні дані для складання кошторисної документації (зразок додається); 
3) інформацію щодо відношення (або не відношення) об`єктів, які проектуються, до об`єктів підвищеної небезпеки (екологічної небезпеки) з зазначенням Реєстраційного номеру (коду) декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки у Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки.
У листі від 26.09.2023 №019/09 позивач просив відповідача розглянути проект системи пожежної сигналізації, системи оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей №095.23-СПС.1 “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ”. 1 пусковий комплекс. Будівля управління (інв. №062560)”.
У відповідь на вказані листи відповідач листом №1000006 від 10.10.2023 направив запрошену позивачем інформацію в додатках до цього листа та повідомив, що об`єкти, на які розроблюються відповідні проекти, до об`єктів підвищеної небезпеки (екологічної небезпеки) не мають відношення. 
Також у вказаному листі відповідач повідомив, що за результатами розгляду електронного виду розробленого 1-го №095.23-СПС.1 та 2-го №095.23-СПС.2 пускових комплексів робочого проекту ТОМ 1 системи пожежної сигналізації, системи оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ” вважає за доцільне розділ 2 “Система передавання тривожних сповіщень” пояснювальної записки доповнити наступним текстом: - при надходженні сигналу "Пожежа" на ППКП він обробляється і за його підтвердження сигнал "Пожежа" передається на диспетчерський пульт служби пожежної безпеки ОФ ДП "АМПУ" та дублюється на пульт централізованого пожежного спостереження з подальшою трансляцією тривожних сповіщень до оперативно-диспетчерської служби оперативно- координаційного центру Головного Управління МНС в Одеській області.
Додатками до вказаного листа відповідача є інформаційний лист з характеристикою об`єктів та вихідні дані для складання кошторисної документації.
У характеристиці об`єктів проектування вказано відомості щодо функціонального призначення, адреси, характеристики, графіку роботи, постійного перебування на об`єкті, періодичного перебування на об`єкті та балансової вартості щодо 5 об`єктів: Будівля управління порту (інв.№082006), Будівля побутових приміщень (інв.№072502), Будівля управління (іпв.№ 062560), Будівля головної бухгалтерії порту і їдальні №2 (інв.№ 066552), Адміністративна Будівля №4 (інв.№ 077759).
В примітках до характеристики об`єктів зазначено:
- Будівля управління порту (інв.№082006), взята під охорону держави рішенням Одеського обласного виконавчого комітету від 27.12.1991 № 580, як пам`ятка містобудування та архітектури місцевого значення та від 27.07.1971 №381, як пам`ятка історії місцевого значення. Занесена до державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури і туризму від 20.06.2008 №728/0/16-08, охоронний №403- Од, яка є об`єктом культурної спадщини.
- Адміністративна будівля №4 (інв.№077759), взята під охорону держави рішенням виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів від 27.04.1989 №154, як пам`ятка містобудування та архітектури місцевого значення. Занесена до державного реєстру нерухомих пам`яток України Наказом міністерства культури і туризму від 20.06.2008 №728/0/16-08, охоронний №559-ОД, яка є об`єктом культурної спадщини.
У листі від 16.10.2023 вих.№016/10 позивач просив відповідача розглянути проект системи гучномовного оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей №095.23-СПЗ.3 “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ”. 3 пусковий комплекс. Будівля управління порту (інв. №082006)”.
У листі від 18.10.2023 вих.№019/10 позивач просив відповідача розглянути проект автоматичної системи газового пожежогасіння №095.23-СПЗ.4 “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ”. 4 пусковий комплекс. Будівля управління порту (інв. №082006). Приміщення серверної СІТ”.
У листі від 09.11.2023 вих.№008/10 позивач просив відповідача розглянути проект системи пожежної сигналізації, системи оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей №095.23-СПЗ.5 “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ”. 5 пусковий комплекс. Будівля головної бухгалтерії порту і їдальні №2 (інв. №066552)”.
У листі вих.№010/11 від 10.11.2023 позивач звернувся до відповідача та просив погодити додавання адреси об`єкта до загальної назви об`єкта, як цього вимагають чинні норми та правила при проектуванні, а саме п.8 “Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів” (Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45): “Назва об`єкта будівництва за проектною документацією має відповідати завданню на проектування, не змінюватися на всіх стадіях проектування та відображати вид будівництва (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) та його місце розташування”. Позивачем повідомлено, що це зауваження від експертної організації на стадії подання проектно-кошторисної документації на експертизу. 
Також у вказаному листі позивачем запропоновано розбиття проекту на або черги будівництва, або на окремі Тома в рамках загального проекту. У такому разі на кожну будівлю (систему СПЗ) буде окрема проектна документація та кошторис у рамках загального проекту, що дозволить надалі спростити додавання її вартості до балансової вартості конкретної будівлі. Також спрощується подання документації на конкурсні (аукціонні) торги щодо підрядників на монтажні роботи, так як кожен Том (черга будівництва) включає в себе окрему специфікацію матеріалів та кошторис. Наприклад, для Томів 1-8 (Будівля управління порту (інв. №082006), Будівля побутових приміщень (інв. №072502), Будівля управління (інв. №062560), Будівля головної бухгалтерії порту і їдальні №2 (інв. №066552), Будівля каркасно металева (інв. №200737)) загальна назва буде: Реконструкція систем протипожежної захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ”. м. Одеса, Митна площа, . Проект на адміністративну будівлю №4 (інв. №077759) у такому разі буде окремим, так як будівля розташована поза портом та має окрему адресу: “Реконструкція систем протипожежної захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ”. м.Одеса, Ланжеронівський узвіз, 2. 
Окрім того, у вказаному листі позивач просив відповідача внести відповідні зміни до “ЗАВДАННЯ НА ПРОЕКТУВАННЯ”, додаток №1 договору, а також збільшити період виконання робот за договором (Етап №1) на 30 календарних днів, сумарно до 180 календарних днів, для внесення всіх необхідних змін до технічного завдання та інших додатків змін, що стосуються приведення назв проектів відповідно до чинних норм та правил, інакше проходження проектом експертизи неможливе. 
У листі від 14.11.2023 вих.№018/11 позивач просив відповідача розглянути проект системи пожежної сигналізації, системи оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей №095.23-СПЗ.6 “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ”. 6 пусковий комплекс. Будівля головної бухгалтерії порту і їдальні №2 (інв. №066552). Зона з кухонним обладнанням їдальні”.
У листі від 23.11.2023 вих.№023/11 позивач просив відповідача розглянути проект системи пожежної сигналізації, системи оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей №095.23-СПЗ “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ”. Також повідомлено, що проект поділено на Тома по будівлях та системам пожежної автоматики, та оскільки поділ на Пускові комплекси не передбачається, просив погодити таке компанування проектної документації. Окрім того, повідомлено, що вимоги до благоустрою майданчика, вимоги до інженерного захисту територій і об`єктів вказані у загальної пояснювальній записці Том 1.
У листі від 15.12.2023 вих.№016/12 позивач просив відповідача повторно розглянути проект системи пожежної сигналізації, системи оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей №095.23-СПС.1 “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ”. Том2. Будівля управління (інв. №062560)”, повідомив, що були внесені зміни щодо системи порошкового пожежогасіння, а також просив розглянути загальну пояснювальну записку до проекту (Том 1).
Листом від 15.12.2023 №116-е Дніпровською філією Державного підприємства “Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут “НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ”” за результатами розгляду листа позивача від 01.12.2023 №001/12 повідомлено наступне: Відповідно до вимог “Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів” затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 №45 вбачається, що назва об`єкта будівництва за проектною документацією має відповідати завданню на проектування, не змінюватися на всіх стадіях проектування та відображати вид будівництва (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) та його місце розташування. На підставі зазначеного запропоновано скласти завдання па проектування таким чином, щоб будівлі, де буде проводитись реконструкція системи пожежного захисту, були згруповані за місцем їх фактичного розташування. Тобто, в представленому завданні на проектування вказано три адреси, з чого витікає, що об`єктів будівництва (будинків, будівель, споруд будь- якого призначення, їх комплексів та/або частин) повинно бути також три. При цьому, проектна документація на будівництво по кожному з цих трьох об`єктів повинна бути розроблена на підставі завдання на проектування з урахуванням вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, нормативно-правових актів тощо.
25.12.2023 сторонами складений та підписаний Акт про призупинення виконання робіт за договором №3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023, розробка проектно-вишукувальної документації “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ” за кодом ДК 021:2015 - 45000000-7 “Будівельні роботи”, в якому зазначено, що даний акт складений на підставі п. 2.4. договору №3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023 про призупинення виконання робіт по договору №3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023. Підстава для призупинення виконання робіт: завершення виконавцем розробки стадії “Робочий проект” “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ”” етап №1 та надання на розгляд до експертизи проекту будівництва. Датою призупинення виконання робіт по договору №3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023 вважається дата подання Приватним підприємством “ПОЖЦЕНТР”, м. Дніпро проектної документації на розгляд до спеціалізованої організації Дніпровська філія Державного підприємства “Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут “НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ”” (лист ПП “ПОЖЦЕНТР” №024/11 від 24.11.2023).
29.12.2023 сторонами укладено додаткову угоду до договору, згідно з якою сторони дійшли згоди внести наступні зміни до договору: “В розділі строк дії договору пункт 10.2 викласти в такій редакції: “Цей Договір діє до 31.12.2024, але в будь якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором”.
01.01.2024 сторонами складений та підписаний акт призупинення надання послуг за договором № 3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023, розробка проектно-вишукувальної документації “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ”, в якому зазначено, що, керуючись п. 3.3. договору № 3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023 року “Сторони” підтверджують призупинення надання послуг за договором: роботи з розробки проектно-вишукувальної документації “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ” за кодом ДК 021:2015 - 45000000-7 “Будівельні роботи”. “Сторони” дійшли згоди, що виникли обставини для призупинення надання послуг, які обумовлені в п.3.3. (відсутність фінансування у затвердженому фінансовому плані на поточний рік) договору № 3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023 року. Датою призупинення надання послуг за договором № 3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023 року вважати дату підписання даного акту.
У листі від 14.06.2024 №1406/ВЕ1 Одеською філією Державного підприємства “Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут “НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ”, якою відповідно до укладеного договору від 01.05.2024 року № 5602/05-24, проводилась експертиза проектно-кошторисної документації об`єкта “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ” за адресою: м.Одеса, Митна площа, 1; м. Одеса, Митна площа; 1/2;м. Одеса, Ланжеронівський узвіз, 2”, повідомлено позивача про наступне: У наданому матеріалу мають місце дві споруди (будівля управління порту інв. № 082006 та адміністративна будівля № 4, інв. № 077759), які є об`єктами культурної спадщини України. Необхідно надану проектно-кошторисну документацію привести у відповідність до чинного законодавства України в галузі будівництва. Для цього потрібно розділити проектно-кошторисну документацію на два проекти, з якої виділити об`єкти-пам`ятники, застосувавши до них норми та вимоги, які передбачені чинними Державними будівельними нормами (ДБН А.2.2-14:2016 “Склад та зміст науково-проектної документації на реставрацію пам`яток архітектури та містобудування) та звернутися за погодженням до Департаменту культури, національностей, релігії та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної Державної адміністрації. Інші об`єкти будуть розглянуті встановленим порядком, відповідно до укладеного договору.
Разом з листами №34 від 23.10.2025 №35 від 28.10.2025 позивач надіслав відповідачу на підписання оформлені документи до договору: 
- Робочий проект “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ” за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1; м. Одеса, Митна площа,1/2”;
- Робочий проект “Ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту об`єкту ОФ ДП “АМПУ” м. Одеса, Митна площа 1/2”;
- Робочий проект “Ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту об`єкту ОФ ДП “АМПУ” Адміністративна будівля №4 (інв. №077759). за адресою: м. Одеса, Ланжеронівський узвіз, 2”;
- Рахунок на оплату №2492 від 23.10.2025;
- Акт здачі-приймання робіт №2468 від 23.10.2025;
- Експертний звіт (позитивний) щодо розгляду проектної документації на будівництво за Робочим проектом “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ” за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1; м. Одеса, Митна площа, 1/2” 
- Експертний звіт (позитивний) щодо розгляду проектної документації на будівництво за Робочим проектом “Ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту об`єкту ОФ ДП “АМПУ” м. Одеса, Митна пл. 1/2”;
- Експертний звіт (позитивний) щодо розгляду проектної документації на будівництво за Робочим проектом “Ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту об`єкту ОФ ДП “АМПУ” Адміністративна будівля №4 (інв. №077759), за адресою: м. Одеса, Ланжеронівський узвіз, 2”;
- Рахунок на оплату №2493 від 28.10.2025;
- Акт здачі-приймання робіт №2469 від 28.10.2025;
Водночас, відповідач у листі від 19.12.2025 №2889/19-07-04/Вих за результатами розгляду листів позивача №1820/19/Вх та №1822/19/Вх від 31.10.2025 щодо завершення виконання робіт за договором № 3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023 повідомив, що надіслана проектна документація разом із копіями експертних звітів ліцензованої експертної організації № ЕК-5602/05-24, 643/е/25, 644/е/25 від 08.10.2025 не відповідає істотним умовам договору №3356-В- ОДФ-23 від 03.07.2023. Дана документація, всупереч умовам договору, розділена на три проекти, а саме: виділено два окремих об`єкти-пам`ятники культурної спадщини і змінено вид будівництва на “Ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту об`єкта ОФ ДП “АМПУ””. За таких обставин, відповідач повідомив про відсутність законних підстав у прийнятті вищевказаної проектної документації та копії звітів всупереч умовам укладеного договору, тому повернув вищезазначену проектну документацію, експертні звіти та акти приймання - передачі виконаних робіт без підпису.
До матеріалів справи позивачем надано наступні експертні звіти:
1. Експертний звіт (позитивний) №ЕК-5602/05-24 від 08.10.2025, реєстраційний номер EX01:3762-3172-5963-8336 щодо розгляду проектної документації на будівництво за Робочим проектом “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ” за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1; м. Одеса, Митна площа, 1/2”.
Згідно з вказаним експертним звітом за результатами розгляду проектної документації на будівництво встановлено, що зазначену документацію розроблено відповідно до вихідних даних на проектування з дотриманням вимог до з питань пожежної безпеки; з питань техногенної безпеки; з питань кошторисної частини проектної документації; з питань екології; з питань охорони праці; з питань експлуатаційної безпеки; з питань інженерного забезпечення; з питань санітарного і епідеміологічного благополуччя населення; з питань архітектури; з питань енергозбереження; з питань створення умов для безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення і може бути затверджено (схвалено) в установленому порядку.
Відповідно до додатку до експертного звіту №ЕК-5602/05-24 від 08.10.2025 реєстраційний номер в ЄДЕССБ EX01:3762-3172-5963-8336 щодо розгляду проектної документації на будівництво (Позитивний) за Робочим проектом “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “ АМПУ ” за адресою: м . Одеса , Митна площа, 1; м. Одеса, Митна площа , 1/2”, даним робочим проектом обладнання приміщень ОФ ДП “АМПУ” наступних будівель: 
1) Будівля побутових приміщень (інв.№072502), м. Одеса, Митна площа, 1/2:
- Система пожежної сигналізації;
- Система оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей.
2) Будівля каркасно металева (інв.№200737), м. Одеса, Митна площа, 1:
- Система пожежної сигналізації;
- Система оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей. 
3) Будівля головної бухгалтерії порту і їдальні №2 (інв.№066552), м. Одеса, Митна площа, 1/2:
- Система пожежної сигналізації;
- Система оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей;
- Модульна система локального пожежогасіння (для зони з кухонним обладнанням їдальні). 
4) Будівля управління (інв.№062560), м. Одеса, Митна площа, 1/2:
- Система пожежної сигналізації;
- Система оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей;
- Система порошкового пожежогасіння.
2. Експертний звіт (позитивний) №643/е/25 від 08.10.2025, реєстраційний номер EX01:3758-7881-8064-1409 щодо розгляду проектної документації на будівництво за Робочим проектом “Ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту об`єкту ОФ ДП “АМПУ” м. Одеса, Митна пл. 1/2”.
Згідно з вказаним експертним звітом за результатами розгляду проектної документації на будівництво встановлено, що зазначену документацію розроблено відповідно до вихідних даних на проектування з дотриманням вимог до з питань пожежної безпеки; з питань техногенної безпеки; з питань кошторисної частини проектної документації; з питань екології; з питань охорони праці; з питань експлуатаційної безпеки; з питань інженерного забезпечення; з питань санітарного і епідеміологічного благополуччя населення; з питань архітектури; з питань енергозбереження; з питань створення умов для безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення і може бути затверджено (схвалено) в установленому порядку.
Відповідно до додатку до експертного звіту №643/е/25 від 08.10.2025 реєстраційний номер в ЄДЕССБ EX01:3758-7881-8064-1409 щодо розгляду проектної документації на будівництво (Позитивний) за Робочим проектом “Ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту об`єкту ОФ ДП “АМПУ” м. Одеса, Митна пл. 1/2” Будівля управління торгівельного порту" (прийнята під охорону держави рішенням виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів від 27.04.1989 № 154, наказом Міністерства культури та туризму України (зараз – МКСК) від 20.06.2008 № 728/0/16-08 занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, охоронний № 559-Од) є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення.
3. Експертний звіт (позитивний) №644/е/25 від 08.10.2025, реєстраційний номер EX01:3751-5647-4190-3496 щодо розгляду проектної документації на будівництво за Робочим проектом “Ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту об`єкту ОФ ДП “АМПУ” Адміністративна будівля №4 (інв. №077759), за адресою: м. Одеса, Ланжеронівський узвіз, 2”.
Згідно з вказаним експертним звітом за результатами розгляду проектної документації на будівництво встановлено, що зазначену документацію розроблено відповідно до вихідних даних на проектування з дотриманням вимог до з питань пожежної безпеки; з питань техногенної безпеки; з питань кошторисної частини проектної документації ; з питань екології; з питань охорони праці; з питань експлуатаційної безпеки; з питань інженерного забезпечення; з питань санітарного і епідеміологічного благополуччя населення; з питань архітектури ; з питань енергозбереження; з питань створення умов для безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення і може бути затверджено (схвалено) в установленому порядку.
Відповідно до додатку до експертного звіту №644/е/25 від 08.10.2025 реєстраційний номер в ЄДЕССБ EX01:3751-5647-4190-3496 щодо розгляду проектної документації на будівництво (Позитивний) за РОБОЧИМ ПРОЄКТОМ “Ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту об`єкту ОФ ДП “ АМПУ ” Адміністративна будівля № 4 (інв.№077759), за адресою: м. Одеса, Ланжеронівський узвіз, 2” Будівля складу Папудова (арх. Круг Д.l.) (нiчлiжний притулок) (прийнята під охорону держави рішенням Одеського обласного виконавчого комітету від 27.12.1991 №580 (як пам`ятка містобудування та архітектури) та від 27.07.1971 № 381 (як пам`ятка історії), наказом Міністерства культури та туризму України від 20.06.2008 № 728/0/16-08 занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, охоронний № 403-Од).
Також позивачем надано до справи акти прийняття-передачі виконаних робіт:
- №2468 від 23.10.2025 щодо робіт - Розробка проектної документації. Проектна документація. Робочий проект "Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів Одеської філії ДП "АМПУ", а саме в: будівлі управління порту (інв. №082006), будівлі побутових приміщень (інв. №072502), будівлі управління (інв.№062560), будівлі головної бухгалтерії порту і їдальні №2 (інв. №066552), адміністративні будівлі №4 (інв. №077759), будівлі каркасно-металевої (інв. №200737)" на суму 74 509 грн 20 коп.;
- №2469 від 28.10.2025 щодо робіт - Проходження експертизи проектної документації. Проектна документація. Робочий проект "Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів Одеської філії ДП "АМПУ", а саме в: будівлі управління порту (інв. №082006), будівлі побутових приміщень (інв. №072502), будівлі управління (інв. №062560), будівлі головної бухгалтерії порту і їдальні №2 (інв. №066552), адміністративні будівлі №4 (інв №077759), будівлі каркасно-металевої (інв. №200737)" на суму 173 854 грн 80 коп.
Вказані акти прийняття-передачі виконаних робіт №2468 від 23.10.2025 та №2469 від 28.10.2025 підписані лише позивачем. 
На оплату робіт за договором позивачем виставлено рахунки №2492 від 23.10.2025 на суму 74 509 грн 20 коп. та №2493 від 28.10.2025 на суму 173 854 грн 80 коп., які відповідачем не оплачені.
Інших належних та допустимих доказів матеріали справи не містять.
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за порушення відповідачем зобов`язань за договором №3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023 щодо повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт у розмірі 248 364 грн.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржниками в апеляційних скаргах, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із приписами ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведених публічних закупівель між сторонами у справі укладено договір №3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023, за умовами якого позивач зобов`язався відповідно до завдання на проектування (додаток №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною), виконати роботи з розробки проектно-вишукувальної документації “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ” за кодом ДК 021:2015 - 45000000-7 “Будівельні роботи”, а відповідач – прийняти результат таких послуг і сплатити виконавцю вартість виконаних послуг.
Відповідно до ч.1 ст.887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.
Згідно з ч.1 ст.888 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.
Відповідно до ч.2 ст.888 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника. 
Згідно з п.1, 3 ч.1 ст.890 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний: виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.
Так, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача, як замовника за укладеним між сторонами договором, вартості виконаних робіт з розробки проектно-вишукувальної документації “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ” за кодом ДК 021:2015 - 45000000-7 “Будівельні роботи” у розмірі 248 364 грн. При цьому, позивач посилається на належне виконання ним робіт та ухилення відповідача від підписання оформлених на виконання договору документів.
Дослідивши доводи позивача щодо належного виконання ним договірних зобов`язань із розроблення проектної документації та отримання позитивних експертних звітів Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», а саме: - “Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП “АМПУ” за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1; м. Одеса, Митна площа, 1/2”; - “Ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту об`єкту ОФ ДП “АМПУ” м.Одеса, Митна пл. 1/2”; - “Ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту об`єкту ОФ ДП “АМПУ” Адміністративна будівля №4 (інв. №077759), за адресою: м.Одеса, Ланжеронівський узвіз, 2”, колегія суддів зазначає, що зазначені обставини самі по собі не підтверджують відповідності розробленої документації умовам укладеного між сторонами договору, оскільки, відповідно до умов договору та завдання на проектування, яке є його невід`ємним додатком, предметом виконання була розробка проектної документації щодо реконструкції систем протипожежного захисту об`єктів Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України. Водночас, частина розробленої позивачем документації була оформлена, як документація на ремонт (реставраційний) систем протипожежного захисту окремих об`єктів, що, свідчить про невідповідність виду будівництва вимогам завдання на проектування та умовам договору.
При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що матеріали справи не містять доказів погодження замовником відступлення від проектування визначеного сторонами виду робіт, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати таку зміну належним чином узгодженою.
Оцінюючи доводи позивача щодо наявності позитивних експертних звітів, суд першої інстанції правильно встановив, що такі висновки підтверджують відповідність розробленої проектної документації вимогам законодавства у сфері пожежної, техногенної, екологічної, кошторисної, експлуатаційної безпеки, охорони праці, інженерного забезпечення, архітектури, енергозбереження, забезпечення доступності для осіб з інвалідністю та іншим нормативним вимогам, однак не містять висновків щодо відповідності проектної документації погодженому сторонами завданню на проектування та умовам договору стосовно виду будівництва і найменування проектної документації.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що отримання позитивних експертних звітів саме по собі не свідчить про належне виконання позивачем договірних зобов`язань, оскільки розроблена проектна документація не відповідала умовам завдання на проектування та договору щодо виду будівництва, та відповідач правомірно повернув її позивачу із зауваженнями щодо зміни виду будівництва по певних об`єктах. 
Перевіряючи доводи позивача про неможливість усунення зауважень відповідача щодо зміни виду будівництва з огляду на те, що окремі об`єкти є пам`ятками архітектурної спадщини та відповідно до вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» не підлягають реконструкції, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що зазначені обставини не звільняли позивача від обов`язку погодити відповідні відступи від Завдання на проектування із замовником. При цьому, як вірно зазначив місцевий господарський суд, матеріали справи не містять доказів надання відповідачем такого погодження, як того вимагає частина друга статті 888 Цивільного кодексу України.
Разом із тим, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив і доводи відповідача про неможливість внесення будь-яких змін до умов договору з огляду на приписи статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», та пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022. Суд виходив із того, що наведені положення регулюють питання зміни істотних умов договору про закупівлю, тоді як спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням договору на розроблення проектної документації щодо реконструкції об`єктів. З урахуванням предмета укладеного між сторонами договору місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах положень пункту 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1178.
В свою чергу, надаючи оцінку вимогам позивача щодо оплати робіт з розроблення проектної документації «Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП «АМПУ» за адресою: м.Одеса, Митна площа, 1; м. Одеса, Митна площа, 1/2», суд першої інстанції встановив, що зазначена документація відповідає умовам укладеного між сторонами договору та Завданню на проектування, а також отримала позитивний експертний звіт Державного підприємства «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ».
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що проектна документація щодо реконструкції систем протипожежного захисту об`єктів за адресою: м.Одеса, Митна площа, 1 та Митна площа, 1/2 відповідає умовам договору та завданню на проектування, а тому її повернення відповідачем із зауваженнями та відмова в оплаті виконаних робіт є безпідставними. Встановивши, що відповідно до додатка №2 «Договірна ціна» вартість робіт із розроблення зазначеної проектної документації становить 153 656 грн, місцевий господарський суд вірно визнав обґрунтованими вимоги позивача в цій частині.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відсутність у договорі та завданні на проектування прямої заборони на розділення проектної документації не надавала позивачу права здійснювати таке розділення. Як правильно встановив суд першої інстанції, ні умовами договору, ні завданням на проектування не передбачено обов`язку розроблення та передачі проектної документації виключно у вигляді єдиного документа або заборони її розподілу за окремими об`єктами. При цьому, розділення проектної документації було здійснено позивачем не з власної ініціативи чи з метою зміни предмета договору, а на виконання зауважень експертної організації, що узгоджується з положеннями завдання на проектування (пунктом 28), якими на проектувальника покладено обов`язок усунути всі зауваження експертизи. Водночас, відповідачем не наведено, які саме умови договору були порушені таким розділенням, та не доведено, що внаслідок цього було змінено предмет договору, обсяг зобов`язань сторін, вид робіт чи інші істотні умови договору. За таких обставин, сам по собі поділ проектної документації за окремими об`єктами, не свідчить про неналежне виконання позивачем договірних зобов`язань та не є підставою для відмови в оплаті виконаних робіт.
Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розділення проектної документації та виконання окремих проектів свідчать про зміну істотних умов договору про закупівлю. Як правильно зазначив суд першої інстанції, спірний договір укладено за результатами процедури публічної закупівлі на виконання робіт з розроблення проектної документації щодо реконструкції систем протипожежного захисту, а положення пункту 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1178 та статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» регулюють випадки внесення змін до істотних умов договору. Водночас, матеріали справи не підтверджують внесення сторонами будь-яких змін до умов укладеного договору чи предмета закупівлі. Сам по собі поділ проектної документації на окремі проекти, здійснений на виконання зауважень експертної організації, не свідчить про зміну предмета договору, обсягу договірних зобов`язань або виду закупівлі, оскільки не змінює змісту прав та обов`язків сторін, визначених договором. 
При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що проектна документація щодо об`єкта «Реконструкція систем протипожежного захисту об`єктів ОФ ДП «АМПУ» за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1; Митна площа, 1/2» повністю відповідала умовам договору та завданню на проектування, тоді як проектна документація, у якій вид будівництва було змінено з реконструкції на ремонт (реставраційний), не була прийнята судом як така, що відповідає умовам договору, і в цій частині у задоволенні позову відмовлено. Отже, твердження апелянта про те, що суд фактично визнав допустимою зміну істотних умов договору про закупівлю, не відповідають змісту оскаржуваного рішення. Навпаки, суд першої інстанції виходив із необхідності дотримання сторонами погоджених умов договору та задовольнив позов лише в частині вартості робіт, виконаних у повній відповідності до його умов.
Крім того, судова колегія зауважує, що предметом розгляду у даній справі є не питання зміни порядку виконання чи прийняття робіт за договором, а наявність у відповідача обов`язку оплатити роботи, які були належним чином виконані відповідно до умов договору та безпідставно не прийняті замовником. Як встановлено вище за текстом цієї постанови, судом першої інстанції вірно встановлено, що проектна документація щодо реконструкції систем протипожежного захисту за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1; м.Одеса, Митна площа, 1/2 повністю відповідала умовам договору та завданню на проектування, отримала позитивний експертний висновок, а її вартість була окремо визначена сторонами у додатку № 2 «Договірна ціна».
Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення позивачем строків виконання робіт, оскільки сам по собі факт виконання робіт із порушенням передбаченого договором строку, навіть у разі його підтвердження, не є підставою для звільнення замовника від обов`язку оплатити належним чином виконані та передані роботи. Апелянт не довів наявності у договорі умов, які б пов`язували прострочення виконання робіт із припиненням обов`язку замовника щодо їх оплати або надавали останньому право безумовно відмовитися від прийняття належно виконаного результату робіт виключно з підстав порушення строків їх виконання. 
За таких обставин місцевий господарський суд обґрунтовано виходив із того, що порушення строку виконання робіт саме по собі не є достатньою правовою підставою для відмови у стягненні їх вартості, а тому наведені доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
В свою чергу, відхиляються доводи апеляційної скарги позивача про те, що зміна виду проектної документації з «реконструкції» на «ремонт (реставраційний)» була зумовлена виключно вимогами законодавства у сфері охорони культурної спадщини та не вплинула на зміст виконаних робіт. Як правильно встановив суд першої інстанції, відповідно до умов укладеного між сторонами договору та затвердженого замовником завдання на проектування видом будівництва визначено саме реконструкцію, а відступ від вихідних даних допускався лише за згодою замовника відповідно до частини другої статті 888 Цивільного кодексу України. Разом із тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання позивачем такого погодження. За цих обставин, незалежно від причин зміни виду будівництва чи мотивів позивача, останній був зобов`язаний узгодити відповідні зміни із замовником, чого зроблено не було. Саме тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невідповідність зазначеної проектної документації умовам договору та завданню на проектування.
Не заслуговують на увагу і доводи позивача про те, що помилка щодо визначення виду будівництва була допущена відповідачем при формуванні завдання на проектування. Вказані обставини не звільняли позивача від обов`язку діяти відповідно до умов укладеного договору та погодженого сторонами завдання на проектування. У разі, якщо під час виконання договору позивач дійшов висновку про неможливість розроблення проектної документації із визначеним замовником видом будівництва через вимоги спеціального законодавства, він був зобов`язаний ініціювати внесення відповідних змін до завдання на проектування або отримати згоду замовника на відступ від вихідних даних у порядку, передбаченому частиною другою статті 888 Цивільного кодексу України. Однак доказів вчинення таких дій матеріали справи не містять. За таких обставин саме лише посилання позивача на вимоги законодавства про охорону культурної спадщини не може свідчити про належне виконання ним договірних зобов`язань та не спростовує висновків місцевого господарського суду про правомірність відмови відповідача у прийнятті проектної документації, виконаної з відступом від погодженого сторонами завдання на проектування.
Щодо оскарження відповідачем додаткового рішення Господарського суду Одеської області, судова колегія зазначає наступне. 
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).
За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). 
Таким чином, за правилами статті 74 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатів, пов`язаних з підготовкою до розгляду справи у судовому засіданні, має бути відображений в детальному описі робіт (наданих послуг), має бути доведений та документально обґрунтований.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 24.01.2023 року у справі № 910/6310/21.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, у ч.5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії / бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 29.01.2026 Господарським судом Одеської області ухвалено рішення у справі №916/496/26, яким позов Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м.Дніпро задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, м.Київ на користь Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м. Дніпро заборгованість в розмірі 153 656 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1843 грн 87 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому, під час розподілу судових витрат, судом не вирішено питання щодо судових витрат позивача на правову допомогу, оскільки позивачем подано до суду заяву про надання доказів понесення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі № 916/496/26. (у порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України) за вх.№14241/26 від 24.04.2026.
01.05.2026 за вх.№2-841/26 Господарським судом Одеської області одержано заяву про розподіл судових витрат по справі по справі № 916/496/26, в якій позивач просить суд вирішити питання про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача зазначених витрат у розмірі 15 000 гривень.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду першої інстанції: 
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП №3570 від 15.12.2017;
- ордер серія АЕ №1474802 від 15.02.2026 на надання правничої допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги №04/ю-24 від 12.04.2024;
- договір про надання правничої допомоги №04/ю-24 від 12.04.2024, укладений між Приватним підприємством “ПОЖЦЕНТР”, м. Дніпро (Клієнт) та адвокатом Хандога Василем Васильовичем. (Адвокат);
- додаткову угоду №1 від 12.02.2026 до договору про надання правничої допомоги №04/ю-24 від 12.04.2024;
- акт від 30.04.2026 приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором №04/ю-24 від 12.04.2024 про надання правничої допомоги та Додатковою угодою № 1 від 12.02.2026 до Договору № 04/ю-24 від 12.04.2024 про надання правничої допомоги;
- рахунок №02 від 17.02.2026 на оплату гонорару за правову допомогу у розмірі 15 000 грн;
- платіжну інструкцію №257 від 18.02.2026 на суму 15 000 грн;
Так, згідно з п.1.1 договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п.2.1 договору адвокат приймає на себе зобов`язання з надання правничої допомоги клієнту, обсяг якої, а також інші істотні обставини, зазначаються в додатках до цього договору.
згідно з п.2.4 договору для надання правничої допомоги клієнту адвокату надаються наступні повноваження:
- представляти інтереси клієнта в органах державної влади і управління, підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, суді, прокуратурі, органах дізнання, слідства, Державній податковій (фіскальній) службі України, Державній службі України з питань праці, органах нотаріату, державної та приватної виконавчої служби і здійснювати для захисту інтересів клієнта всі необхідні дії;
- звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);
- ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;
- брати участь у будь-яких слідчих діях під час досудового розслідування;
- застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правничої допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом;
- брати участь у судових засіданнях судів першої інстанції, апеляційних судів та Верховного суду під час розгляду кримінальних, цивільних, господарських, адміністративних справ, справ про притягнення до адміністративної відповідальності з усіма правами, передбаченими процесуальними кодексами України;
- збирати та подавати докази; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи або кримінального провадження, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 
- подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;
- одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань;
- ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;
- оскаржувати судові рішення, постанови, вироки та ухвали у визначених законом випадках;
- підписувати заяви, клопотання, скарги, звернення, претензії, позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги;
- засвідчувати своїм підписом копії документів;
- направляти клієнту повідомлення за допомогою поштового зв`язку, електронної пошти, телефонного, факсимільного зв`язку тощо;
- користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами без обмеження.
Відповідно до п.4.1 договору за надання передбаченої цим договором правничої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір якого зазначається в додатках до цього договору.
Згідно з п.п.6.1,6.2 договору цей договір укладений на строк до 31.12.2024 та набирає чинності з моменту його підписання.
У разі, якщо ні одна із сторін за 10 днів до закінчення строку дії цього договору не надасть іншій стороні заяву про його припинення, цей договір автоматично продовжується на той самий строк та на тих самих умовах.
Додатковою угодою №1 від 12.02.2026 до договору № 04/ю-24 від 12.04.2024 про надання правничої допомоги сторони дійшли згоди про наступне:
- відповідно до умов цієї додаткової угоди та п. 2.1 договору № 04/ю-24 від 12.04.2024 про надання правничої допомоги адвокат бере на себе наступні зобов`язання:
1) складення від імені та в інтересах клієнта позовної заяви про стягнення з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” заборгованості в сумі 248 364 гривні, яка виникла на підставі Договору № 3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023.
2) подання позовної заяви про стягнення з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” заборгованості до Господарського суду Одеської області.
3) представництво інтересів клієнта та участь у судових засіданнях під час розгляду Господарським судом Одеської області позовної заяви клієнта про стягнення з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” заборгованості.
4) складення відповіді на відзив у за необхідності інших процесуальних документів, пов`язаних із захистом охоронюваних законом прав та інтересів клієнта.
5) вчинення інших дій, пов`язаних із захистом охоронюваних законом прав та інтересів клієнта.
- сторони узгодили, що вартість вищезазначеної правничої допомоги (гонорару адвоката), передбаченої пунктом 2 цієї додаткової угоди, складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
- клієнт зобов`язується в строк до 20.02.2026 перерахувати зазначену суму гонорару адвоката у розмірі 15 000 грн на поточний рахунок адвоката.
З наданого до матеріалів справи акту від 30.04.2026 приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором № 04/ю-24 від 12.04.2024 про надання правничої допомоги та додатковою угодою № 1 від 12.02.2026 до договору № 04/ю-24 від 12.04.2024 про надання правничої допомоги вбачається, що адвокат відповідно до умов договору № 04/ю-24 від 12.04.2024 про надання правничої допомоги та додаткової угоди № 1 від 12.02.2026 до договору № 04/ю-24 від 12.04.2024 про надання правничої допомоги надав, а клієнт прийняв в повному обсязі надану правничу допомогу, що включала наступне:
- складення від імені та в інтересах клієнта позовної заяви про стягнення з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” заборгованості в сумі 248 364 гривні, яка виникла на підставі договору № 3356-В-ОДФ-23 від 03.07.2023;
- подання позовної заяви про стягнення з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” заборгованості до Господарського суду Одеської області;
- представництво інтересів клієнта та участь у судових засіданнях під час розгляду Господарським судом Одеської області позовної заяви клієнта про стягнення з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” заборгованості;
- складення відповіді на відзив;
- складення додаткових пояснень у справі.
Погоджений сторонами розмір гонорару за надання вищезазначеної правничої допомоги становить 15 000 грн.
Згідно з рахунком №02 від 17.02.2026 вартість послуги – гонорар за правову допомогу становить 15 000 грн.
Вартість наданих адвокатом послуг позивачем оплачена в повному обсязі, про що надано до суду платіжну інструкцію №257 від 18.02.2026.
В свою чергу, відповідач у запереченнях на заяву про розподіл судових витрат за вх.№15949/26 від 07.05.2026 просив місцевий господарський суд відмовити позивачу у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн повністю.
При цьому, відповідач посилався на те, що розрахунок суми судових витрат наданий позивачем у позовній заяві є хибним з наступних підстав.
Так, відповідач зазначав, що відповідно до п. 1.5 додаткової угоди № 1 до договору вартість правничої допомоги складає 15 000, при цьому не вказано час, який витратив адвокат на підготовку процесуальних документів, тощо.
Відповідач зазначав, що витрати позивача на професійну правничу допомогу не можна вважати обґрунтованими, співмірними та розумними, враховуючи нескладність справи.
Також відповідач вказував, що робота адвоката по даній справі не відповідає й наявним відомостям органів статистики або інших органів про ціни на ринку на аналогічні послуги.
Відповідач також посилався на постанову Великої Палати Верховного суду, викладену у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, згідно з якою при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; висновок, зазначений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 910/3437/19 (аналогічна правова позиція висловлена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додатковій постанові від 21.05.2019 у справі № 903/390/18), згідно з яким у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. 
Відповідач вважає, що заявлена представником позивача сума адвокатських витрат не відповідає вимогам процесуального законодавства – ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, тобто, не доведена їх реальність, встановлення їхньої дійсності та необхідності, що у свою чергу мали б підтвердити їх розумний розмір.
На думку відповідача, остаточні витрати, враховуючи звіти органів статистики, витрати на подібні послуги інших юридичних компаній, рекомендаційні норми Ради адвокатів у різних областях України та застосовувавши принцип справедливості, співмірності, розумності та допустимості має становити – від 1 716 грн 24 коп. до 6563 грн 45 коп.
Так, з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21 тощо, вбачається, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Отже, господарський суд, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони. 
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, виходив із того, що надані позивачем докази понесених судових витрат за критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн не є співмірними зі складністю справи, із врахуванням при цьому, що дана справа за критерієм ціни позову (до ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) відноситься до малозначних справ, а також із врахуванням заявленого самим позивачем у позовній заяві клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а відтак, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м.Дніпро підлягає зменшенню до 10 000 грн.
З урахуванням наведених обставин, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу як такого, що не повною мірою відповідає критеріям розумності, необхідності та співмірності та стягнення з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, м. Київ витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 186 грн 73 коп, із врахуванням часткового задоволення позову у даній справі, та вимог п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача про недоведеність позивачем обсягу наданої професійної правничої допомоги та відсутність належного обґрунтування визначеного судом першої інстанції розміру витрат, з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, умовами додаткової угоди № 1 від 12.02.2026 до договору про надання правничої допомоги № 04/ю-24 від 12.04.2024 сторони погодили конкретний обсяг правничої допомоги, що включав складення та подання позовної заяви, представництво інтересів клієнта під час розгляду справи, складення відповіді на відзив та інших процесуальних документів, а також вчинення інших дій, пов`язаних із захистом прав та інтересів клієнта. Вартість такої правничої допомоги сторони визначили у фіксованому розмірі 15 000 грн. Фактичне надання відповідних послуг підтверджується актом приймання-передачі від 30.04.2026, відповідно до якого адвокатом складено та подано позовну заяву, здійснювалося представництво інтересів позивача у судових засіданнях, складено відповідь на відзив та додаткові пояснення у справі. Вартість наданих послуг у сумі 15 000 грн позивачем сплачена у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 257 від 18.02.2026. Отже, матеріалами справи підтверджується як фактичне надання адвокатом правничої допомоги, так і понесення позивачем відповідних витрат.
При цьому саме по собі незазначення у наданих документах кількості годин, витрачених адвокатом на виконання кожної окремої дії, не свідчить про недоведеність витрат на професійну правничу допомогу, оскільки у спірних правовідносинах сторони договору погодили фіксований розмір гонорару, який не поставлено в залежність від фактично витраченого адвокатом часу. За такого способу визначення гонорару його розмір установлений сторонами за весь погоджений обсяг правничої допомоги, а тому відсутність погодинного розрахунку сама по собі не спростовує факту надання відповідних послуг та їх вартості.
Водночас, суд першої інстанції не обмежився встановленням факту сплати позивачем 15000 грн та не поклав зазначену суму на відповідача. Вирішуючи питання про її розподіл, суд першої інстанції оцінив заявлений розмір витрат з огляду на критерії їх обґрунтованості, розумності та пропорційності, врахував складність справи, її ціну, обсяг наданої адвокатом правничої допомоги, а також те, що справа належить до малозначних та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження. Саме за результатами такої оцінки місцевий господарський суд визнав заявлені 15 000 грн неспівмірними зі складністю справи та визначив обґрунтований розмір витрат у сумі 10 000 грн.
Отже, твердження скаржника про те, що суд першої інстанції не здійснив перевірки реальності, необхідності та співмірності витрат на професійну правничу допомогу, не відповідають змісту оскаржуваного додаткового рішення.
Не можуть бути підставою для іншого висновку й наведені відповідачем власні розрахунки вартості правничої допомоги, здійснені із застосуванням нормативів часу на підготовку процесуальних документів, середніх показників оплати праці та орієнтовної вартості аналогічних послуг. Такі розрахунки мають оціночний характер та не спростовують ані факту надання адвокатом конкретних послуг у цій справі, ані погодженого сторонами договору способу визначення гонорару у фіксованому розмірі. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності заявлених витрат покладається на сторону, яка заявляє про необхідність їх зменшення.
Крім того, колегія суддів зауважує, що фактично до стягнення з відповідача присуджено не 10 000 грн і тим більше не заявлені позивачем 15 000 грн, а 6 186 грн 73 коп., оскільки після визначення співмірного розміру витрат суд першої інстанції додатково застосував норму п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та розподілив такі витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дослідив подані докази, застосував критерії реальності, необхідності, розумності та співмірності витрат на професійну правничу допомогу, а тому підстав для скасування або зміни додаткового рішення в оскарженій частині не вбачається.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі “Трофимчук проти України”).
Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що всі істотні обставини справи судом першої інстанції встановлені вірно, з огляду на що рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасування або змін не потребують.
Відповідно до чинного законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.
У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційні скарги Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м.Одеса та Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м.Дніпро не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 у справі №916/496/26 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржників.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 та апеляційну скаргу Приватного підприємства “ПОЖЦЕНТР”, м.Дніпро на рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року у справі № 916/496/26 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 року та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2026 у справі №916/496/25 залишити без змін.
Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п.2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 14.09.2026 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва

Судді Я.Ф. Савицький

А.І. Ярош