ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 липня 2026 року 	Справа № 280/3433/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
16 квітня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради (далі – відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 2), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – третя особа), в якому позивач просить суд:
визнати протиправною та скасувати постанову, оформлену у вигляді довідки військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради від 12.03.2026 року №2026-0312-1654-1387-0 щодо придатності до військової служби ОСОБА_1 ;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 направити ОСОБА_1 на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану його здоров`я щодо подальшої придатності несення ним військової служби.
Ухвалою суду від 20.04.2026 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 для перевірки військово-облікових документів після чого доправлений на огляд військово-лікарської комісії КНП «Міська лікарня №7» ЗМР. За висновками ВЛК КНП «Міська лікарня №7» ЗМР позивач був визнаний придатним до військової служби, у зв`язку з чим наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) позивача було мобілізовано та направлено до Військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби. Позивач вважає висновок ВЛК про його придатність до військової служби необґрунтованим та таким, що прийнятий з порушенням встановленої процедури. Зокрема, зазначено, що в основу довідки ВЛК було покладено картку обстеження та медичного огляду від 12.03.2026 року. Відповідно до вказаної картки медичного огляду, хірургом під час огляду позивача було встановлено наявність у нього діагнозу « двобічний посттравматичний гонартроз 2 ст.», втім, до довідки ВЛК було внесено позначення, що у позивача наявний діагноз «двобічний посттравматичний гонартроз 1 ст.». Представник позивача вважає такі обставини маніпулюванням результатами огляду, недбалим ставленням до своїх обов`язків з боку медичного персоналу ВЛК при КНП «Міська лікарня №7» ЗМР. Також, представник позивача вказував на те, що обстеження (загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові, аналіз крові на цукор, визначення групи крові та резус-фактора та інші) медичним персоналом відповідача 1 проведено не було, направлення на вказані обстеження Позивач також не видавалося, що свідчить про порушення процедури проведення огляду та неповне визначення ступеня придатності до військової служби. Крім того, представник позивача посилався на те, що флюорографія органів грудної клітини відповідачем 1 не проводилась. Вказана картка обстеження та медичного огляду містить штам про проведення флюорографії КНП «Міська лікарня №8» ЗМР, втім, позивач не проходив огляд ВЛК чи буд-які інші обстеження у КНП «Міська лікарня №8» ЗМР. З урахуванням викладеного у позовній заяві, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідач - КНП «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено про те, що позивач, стверджує, що відповідно до п. 3.4 глави 3 розділу ІІ Наказу МОУ «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України» №402 від 14.08.2008 (Далі – Наказ №402), не проведено загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові, аналіз крові на цукор, визначення групи крові та резус-фактора. Однак, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки відповідно до Результатів лабораторних досліджень у ОСОБА_1 , 12.03.2026 були проведені вище зазначенні дослідження. Представник відповідача зазначає, що позивач звертає увагу суду на те що, учасниками справи було надано схожі, але різні за формою довідки ВЛК від 12.03.2026 року №2026-0312-1654-1387-0. Однак, формат довідки не має жодного значення, оскільки інформація у довідці є ідентичною, а причини візуальної різниці між ними в тому, що відповідно п. 77 постанови КМУ «Питання проведення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16.05.2024 №560 зазначено: - «Рішення (постанову) військово-лікарської комісії щодо придатності резервіста або військовозобов`язаного до проходження військової служби під час мобілізації вноситься до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів», таким чином під час отримання довідки з реєстру, у разі використання різних налаштувань масштабу друкування довідки ВЛК, вона може відрізнятися візуально, однак інформація у ній є незмінною. Відповідач зазначає, що огляд позивача був проведений компетентною комісією у відповідності до вимог Положення №402 як інстанцією, наділеною відповідними повноваженнями згідно з чинним законодавством. З урахуванням викладеного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач – ВЧ НОМЕР_1 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.03.2026 №73 позивача було зараховано до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 . Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 за №40 (надалі по тексту також Інструкція №40), рапорт (заява) це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру. Кожен військовослужбовець має право, щоб його звернення було розглянуто в межах розумних термінів, а відтак має бути належний доказ отриманням військовою частиною такого рапорту/заяви військовослужбовця чи його представника (в порядку звернення громадян), який може бути направлений рекомендованим листом із повідомленням про вручення та описом вкладення на адресу військової частини. За змістом абзацу 4 пункту 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин. Відповідач зазначає, що подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, і так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів. Відповідач вказує на те, що ВЧ НОМЕР_1 не було отримано від позивача будь якого рапорту з питання повторного проведення ВЛК, чи будь яких інших питань складених у відповідності до норм чинного законодавства. З урахуванням викладеного у відзиві, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 на момент виникнення спірних правовідносин перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Судом встановлено, що 12.03.2026 ОСОБА_1 пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією при КНП «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради, за результатами якого складено Довідку військово-лікарської комісії №2026-0312-1654-1387-0 від 12.03.2026.
Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №2026-0312-1654-1387-0 від 12.03.2026 ОСОБА_1 , на підставі статті 61в, 78в графи ІІ розкладу хвороб, визнано придатним до військової служби.
12.03.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнято рішення про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зокрема і щодо ОСОБА_1 .
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.03.2026 №73 позивача було зараховано до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 .
Позивач, вважаючи, що військово-лікарська комісія проведена йому з порушенням порядку визначеного чинним законодавством, звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд зазначає, що за приписами статті 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі – Закон України №3543-XII) мобілізація – комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Цією ж статтею Закону України №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Статтею 1 Закону України «Про оборону України», передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Згідно ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Відповідно до частини 12 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі – Положення №402).
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 Розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п.2.1 глави 2 Розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Згідно пункту 3.1 глави 3 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті. 
Судом встановлено, що 12.03.2026 ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 направлено на проходження військово-лікарської комісії у КНП «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради.
Пунктом 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402 Постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу. Постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення).
Судом встановлено, що КНП «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради 12.03.2026 складено та затверджено Довідку військово-лікарської комісії №2026-0312-1654-1387-0, яким ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби. 
При цьому, у довідці ВЛК №2026-0312-1654-1387-0 від 12.03.2026 зазначено: «…діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): М.24.5 Контрактура суглоба, М17.3 Інший посттравматичний гонартроз, S72.4 Перелом нижнього (дистального) кінця стегнової кістки. Опис діагнозу: Двобічний посттравматичний гонартроз І ст. Контрактура лівого колінного суглобу. Консолідований перелом н/з лівої стегнової кістки (1989 рік) СПО (1989, 1996, 2024)…».
Також, у довідці ВЛК №2026-0312-1654-1387-0 від 12.03.2026 зазначено, що на підставі статті 61в, 78в графи ІІ розкладу хвороб, ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що військово-лікарською комісією були враховані наявні у позивача захворювання під час визначення ступеня придатності до військової служби.
Щодо посилань позивача на те, що відповідно до картки медичного огляду, хірургом під час огляду позивача було встановлено наявність у нього діагнозу «двобічний посттравматичний гонартроз 2 ст.», але до довідки ВЛК було внесено позначення, що у позивача наявний діагноз «двобічний посттравматичний гонартроз 1 ст.», суд зазначає, що рішення ВЛК приймається комісійно з урахуванням думки всіх членів ВЛК.
По-друге, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів спростування висновку ВЛК про наявність у позивача саме захворювання - «двобічний посттравматичний гонартроз 2 ст.», а не двобічний посттравматичний гонартроз 1 ст. Як і не містять доказів, на підтвердження того, що захворювання - «двобічний посттравматичний гонартроз 2 ст.» є підставою для висновків про непридатність до військової служби.
Також, суд зазначає, що результати лабораторних досліджень жодним чином не спростовують правильність висновку ВЛК про придатність позивача до військової служби.
Суд зазначає, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду, оскільки є компетенцією медичних працівників та посадових осіб ВЛК.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВЕРХОВНОГО СУДУ по справах №820/5570/16 та №810/5009/18, яка враховується судом під час прийняття рішення у даній справі.
Стосовно порушення проведення ВЛК, суд зазначає, що матеріали справи містять Картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 , яка підтверджує, що позивачу було проведено медичне обстеження лікарями різних спеціальностей.
Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу І Положення №402, скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_7 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
Отже, у разі якщо позивач не згоден з висновками ВЛК щодо його придатності до військової служби за станом здоров`я, то відповідно позивач має право оскаржити такі висновки у порядку визначеному пунктом 3.3 глави 3 розділу І Положення №402, і саме зазначені органи мають право надавати переоцінку стану здоров`я позивача у співвідношенні із придатністю до військової служби.
Доказів оскарження Довідки ВЛК до позовної заяви не надано.
При цьому, суд зазначає, що ані керівник ТЦК, ані командир військової частини, не наділені повноваженнями переглядати рішення ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до військової служби.
Також, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач у встановленому порядку звертався до командування ВЧ НОМЕР_1 з питання направлення його на ВЛК, скаргами на стан здоров`я, тощо.
Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися з відповідним рапортом до командування військової частини, в якому викласти прохання про направлення на ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради (69118, м.Запоріжжя, вул.Привокзальна, буд.9, код ЄДРПОУ 35535544), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова