БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22.04.2026 
Справа № 497/2013/25 
Провадження № 2/497/265/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого – судді Кравцової А.В.,
секретар судового засідання – Георгієва А.В.,
за участю прокурора Іванова О.К.,
розглянувши в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області Бахчиванжи Євгена Івановича в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, треті особи: комунальне некомерційне підприємство "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області та ПрАТ СК "ПЗУ України",
ВСТАНОВИВ:
13.08.2025 року до суду надійшов вищевказаний позов прокурора в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України (далі - НСЗУ), яким він просить стягнути з відповідача - гр. ОСОБА_1 27221,54грн. на користь держави в особі НСЗУ - в якості відшкодування витрат на стаціонарне лікування гр. ОСОБА_2 - потерпілої у кримінальному провадженні №12024162270000167 за ч.1ст.286 КК України та перерахувати ці кошти в дохід державного бюджету України.
В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 14.08.2024року (спр. №497/1001/24), що набрала законної сили 22.08.2024року, гр. ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України - у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, та закрито провадження у зазначеному кримінальному провадженні, однак, цим судовим рішеням встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з безпекою дорожнього руху - порушення вимог ПДР України, - що призвело до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості - внаслідок ДТП, що сталася від дій винної особи - відповідача ОСОБА_1 якими пішоходу ОСОБА_2 було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді поєднаної травми тіла: закритого перелому верхнього кінця правої плечової кістки в ділянці шийки з незначним зміщенням; закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного, забійної рани і гематоми в ділянці склепіння черепа з правого боку (100мл), гематоми в ділянці склепіння черепа з лівого боку (80мл), синців навколо обох очей, закритого перелому кісток носу, саден в ділянці спинки носу - які спричинили тривалий розлад здоров`я потерпілій строком понад три тижні (більше, ніж 21 день).
Дії обвинуваченого ОСОБА_1 були кваліфіковані за ст.286ч.1 КК України, за правовою кваліфікацією: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла ОСОБА_2 перебувала з 14.03.2024 до 05.04.2024 на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Болградська центральна районна лікарня» Болградської міської ради Одеської області - що склало 23 ліжко-дні та підтверджується листом КНП «Болградська ЦРЛ» №567/08 від 14.05.2025., оскільки лікувалася у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії в КНП «Болградська ЦРЛ» - з 14.03.2024 до 18.03.2024, а з 18.03.2024 до 05.04.2024 - у хірургічному відділенні КНП «Болградська ЦРЛ». Вартість 1 ліжко-дня у відділенні анестезіології склав 1988,11грн, а вартість 1 ліжко-дня у хірургічному відділенні КНП «Болградська ЦРЛ» - 519,04 грн., та загальна вартість коштів, витрачених на лікування та утримання хворої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні анестезіології та хірургії склала 27221,54 грн. Її лікування здійснювалося за рахунок коштів НСЗУ згідно договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої в межах кримінального провадження №12024162270000167 не заявлявся, а відповідач добровільно не відшкодував витрати на лікування потерпілої від злочину, передбаченого ч.1ст.286 КК України, - ані в ході досудового розслідування цього кримінального провадження, ані після набрання законної сили ухвалою Бролградського районного суду Одеської області від 14.08.2024 у кримінальній справі №497/1001/24.
Таким чином, стверджується в позові, - бюджетні кошти закладом охорони здоров`я витрачено на лікування потерпілої ОСОБА_2 внаслідок вчинення злочину, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 як з особи, яка його вчинила.

09.12.2025р. на позов надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 , - яким він, стверджуючи, що не є належним відповідачем, просить вимоги позову залишити без задоволення, стверджуючи, що: 
- по-перше, за час лікування потерпілої в лікарні, він отримував від медичного персоналу списки, за якими купляв лікарські засоби та вироби медичного призначення для неї; відповідні чеки з аптек, а також чеки про оплату їй КТ плечового суглобу і КТ головного мозку він додав до матеріалів кримінальної справи №497/1001/24, в ході розгляду якої ані прокуратура, ані потерпіла не заперечували проти того, що ці витрати поніс він, обвинувачений, і що вони підтверджуються копіями 18-ти квитанцій, доданих до відзиву;
- по-друге, згідно відкритих даних на сайті МТСБУ за посиланням https://policy.mtsbu.ua/ міститься інформація про те, що, станом на день ДТП, а саме, - на 14.03.2024, відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Crafter» НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ СК "ПЗУ Україна" згідно полісу 216124573;
- а, відповідно до ч.1ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи здійснюється страховиком; а, у випадках, передбачених ч.1 і п.3 частини 2 статті 43 цього Закону, - МТСБУ, - в розмірі витрат, пов`язаних з доправленням, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої фізичної особи у відповідному закладі охорони здоров`я, включаючи витрати на спеціальний медичний, постійний сторонній догляд та придбання лікарських засобів (лікарських препаратів);
- тому, на його думку, належним відповідачем у цій справі є страхова компанія ПрАТ СК "ПЗУ Україна" яка й має бути відповідачем. або, хочаби. бути залученою до участі у справі в якості співвідповідача. 

15.12.2025р. до суду через підсистему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив позивача - керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області, якою він стверджучи, що вимоги позову є достатньо обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а письмові посянення Відповідача у відзиві - такими, що не відповідають фактичним обставинам і задоволенню не підлягають в повному обсязі з наступних підстав, посилаючись на ч.1ст.1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними... діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; а, ч.ч.1 і 3 ст.1206 ЦК України регламентовано, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого; а в разі, якщо лікування здійснювалося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, ...або територіальної громади (чи спільній власності територіальних громад) - кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування здійснювалося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. В ході досудового розслідування ОСОБА_1 та в суді свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, відшкодував заподіяні потерпілим збитки та примирився з ними. Водночас, під час розгляду кримінального провадження Болградським районним судом позовна заява про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у виді понесених медичною установою витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілих від злочину, не подавалася, але, у зв`язку зі стаціонарним лікуванням потерпілої ОСОБА_2 в КНП «Болградська ЦРЛ» - підлягають, згідно ст.1206 ЦК України, відшкодуванню витрати держави на її лікування, які досі ніким не відшкодовані, - у примусовому порядку з огляду на вимоги п.1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання - що затверджено Постановою КМУ №545 від 16.07.1993 (далі - Порядок) - якою, з посиланням на ст.1206 ЦК України, визначено обов`язкове відшокдування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину... особою, яка вчинила злочин, - в розмірі фактичних витрат. Пункт 3 Порядку зазначає, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. В разі, якщо при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було ухвалене, стягнення провадиться у порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. В такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Пунктом 2 Порядку регламентовано, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого з стаціонарного лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. У фактичні витрати лікарні входять такі видатки: заробітна плата працівників; нарахування на оплату праці; видатки на придбання предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю, медикаментів та перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування; оплата всіх послуг, в тому числі і комунальних; інші поточні витрати лікарні. Кожен місяць фактичні витрати лікарні - різні, кількість ліжко-днів різна, тому і сума вартості за один ліжко-день кожного місяця змінюється. Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені у встановленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, в якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, - зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Згідно п.3 Постанови Пленуму ВС України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», - питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою КМУ №545 від 16.07.1993. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить такий заклад. 
Таким чином, кошти на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.286 КК України, підлягають стягненню з гр. ОСОБА_1 оскільки надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено НСЗУ, що підтверджено довідками-рахунками КНП «Болградська ЦРЛ» та листами НСЗУ, а перелік медичних послуг, повну оплату яких пацієнтам держава гарантувала за рахунок коштів Держбюджету України у 2024р., - був визначений Порядком реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2024р., що затверджений постановою КМУ №1394 від 22.12.2023.
Згідно положень ст.18 ЗУ «Основи законодавства про охорону здоров`я», фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Відповідно до ст.89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування лікарні широкого профілю, оплату комунальних послуг та енергоносіїв комунальних закладів охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, для забезпечення надання медичних послуг за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво зачіпає інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров`я.
Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.
Статтею 13ч.4 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Невідшкодування витрат, здійснених КНП «Болградська ЦРЛ» Болградської міської ради за рахунок державного бюджету на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, негативно впливає на фінансування лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів.
Окрім того, твердження Відповідача про відшкодування потерпілим майнової шкоди (витрат на лікування) не є підставою для відмови у задоволенні вищевказаного позову, оскільки його предметом є стягнення витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення, а не про стягнення майнової шкоди на користь потерпілих (вират) від кримінального правопорушення.
Своєю Постановою ККС ВС від 18.12.2024 у справі №712/5139/20 сформував позицію, згідно якї відшкодування витрат закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення відбувається коштом особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і ця позиція узгоджується з положеннями ст.1206 ЦК України.
Щодо визнання МТСБУ співвідповідачем у справі № 497/2013/25.
Відповідно до ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам ст.1п.1.7 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому ТЗ, а, відповідно до підпункту 38.2.1 п.38.2 ст.38 цього Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника ТЗ, яке спричинило ДТП і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту заподіяння шкоди (зокрема майнового) і триває до моменту його відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка заподіяла шкоду. Сторонами деликтного зобов`язання зазвичай є потерпілий (кредитор) і особа, що спричинила шкоду (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування заподіяної потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювача, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоча вона шкоду не завдавала. При цьому по статті тисячі сто дев`яносто один ГК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Таким чином, після виконання особою, яка не завдавала шкоди, свого боргу з відшкодування потерпілому шкоди, заподіяної іншою особою, потерпілий отримує повне задоволення своїх вимог, і тому початкове деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст.599 ЦК України), що також зазначив ВС у Постанові від 16.11.2016р. у справі №6-2188цс16 за позовом МТСБ до винуватця ДТП, який не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, - стосовно відшкодування витрат у порядку регресу.
Стосовно посилання відповідача на надання йому КНП «Болградська ЦРЛ» Болградської міської ради списків ліків - ці свої доводи відповідач не підтвердив належними доказами чеками/квитанціями про оплату ліків в мержах аптек - не можуть бути враховані судом. Натомість, в матеріалах справи є довідки-розрахунки лікарні щодо несплаченої суми за лікування потерпілої та відповідні листи НСЗУ щодо відсутності відшкодування витрачених коштів.
На підставі викладеного, заперечення Відповідача, викладені у відзиві на позов є необґрунтованими та безпідставними, а також такими, що не підлягають урахуванню.
А тому позов прокурора в інтересах держави в особі НСЗУ, третя особа - КНП «Болградська ЦРЛ» Болградської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 27221,54грн. - є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

02.03.2026р. до суду через підсистему "Електронний суд" надійшли пояснення ОСОБА_3 - представника третьої особи - ПрАТ СК "ПЗУ України" - стосовно позову та відзиву, якими вона зазначила, що позовні вимоги прокурора є обгрунтованими, оскільки витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією.
В обгрунтування своєї позиції представник страхової компанії зазначила, що цивільно-правова відповідальність гр. ОСОБА_4 - власника транспортного засобу «VOLKSWAGEN Crafter» з д.н.з. НОМЕР_2 - була на момент ДТП застрахована ПрАТ «СК ПЗУ Україна» згідно Полісу №EP.216124573 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - Поліс №EP.216124573), - що був укладений відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на момент ДТП (надалі - Закон №1909-IX від 18.11.2021). Згідно Полісу №EP.216124573, строк його дії був з 00:00год. 07.08.2023р. до 24:00год. 06.08.2024р. включно, а страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - візначена у 320тис. гривень, а за шкоду, заподіяну майну - 160тис. (сто шістдесят тисяч) гривень.
Відповідно до вимог ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 
Згідно приписів п.1.3. ст.1 Закону, потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
Отже, Страховик має правові підстави відшкодовувати страхові виплати в даній страховій справі в межах страхового ліміту, визначеного Полісом лише потерпілій особі - пішоходу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заклад охорони здоров`я не було визнано потерпілим у кримінальному провадженні №12024162270000167 відносно ОСОБА_1 за ч.1ст. 286 КК України.
Згідно вимог ч.1ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно Постанови КЦС ВС від 05.11.2025 (у справі №308/1463/19) - витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією, а покладаються саме на винну особу, яка вчинила злочин. При цьому в цій Постанові ВС зазначив, що «Апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що витрати на лікування потерпілої має відшкодувати страховик, з оглядуна таке. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за положеннями ст.3 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров 'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов 'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно- правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 цього Закону). Згідно положень ст.6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/абомайну потерпілого. Відповідно до п.22.1 Закону, в разі настання страхового випадку, страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Ураховуючи викладене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) 
Вважає, що відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень ЗУ "Про обов 'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тому апеляційний суд неправильно застосував приписи ст.1206 ЦК України та п.22.1. ст.22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно до ст.1206ч.ч.1,3 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров 'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

До матеріалів справи №497/2013/25 долучено Розрахунок вартості перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_2 у КНП «Болградська ЦРЛ» за період з 14.03.2024 до 05.04.2024, затверджену бухгалтером та генеральним директором КНП Болградська центральна районна лікарня» Болградської міської ради Одеської області на суму 27221,54 грн.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Представник позивача - Національної служби здоров`я України - до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник третіх осіб - КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області та ПрАТ СК "ПЗУ України" - д о суду не прибули, були повідомлени належним чином.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Зінов`єв О.О. до суду не прибули, були повідомлені належним чином.
У судовому засіданні прокурор, підтримавши вимоги позову, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши прокурора, вивчивши надані суду документи та матеріали, дослідивши надані докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини:
- ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 14.08.2024 (у справі №497/1001/24), що набрала законної сили 22.08.2024, - відповідач ОСОБА_1 був звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1ст.286 КК України - на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження у зв`язку з цим - було цією ж ухвалою закрито. 
Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим є нереабілітуючою підставою, що має певні правові наслідки. Умови та правовий статус цього процесу регулюється ст.46 КК України та ст.284ч.2п.1 КПК України. При цьому обвинувачений офіційно звільняється від покарання - що яке не призначається, але сам факт того, що він вчинив кримінальне правопорушення - вважається доведеним. Це не вважається судимістю, проте і не є виправданням.Ключові умови:Злочин скоєно вперше (кримінальний проступок або нетяжкий злочин, що вчинений з необережності).Винний примирився з потерпілим. з потерпілим.Збитки відшкодовано або усунуто завдану шкоду.Право на компенсацію: Оскільки підстава є нереабілітуючою, особа не має права вимагати відшкодування моральної чи матеріальної шкоди від держави за незаконне притягнення до відповідальності.Чи розглядаєте ви можливість подальшого оскарження підозри або обвинувачення, щоб отримати саме реабілітуючий вирок (виправдання)

Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої в межах кримінального провадження № 12024162270000167 не заявлявся.( а.с.18-22);
- згідно відповіді на запит генерального директора КНП "БЦРЛ" від 14.05.20-25р. за №567/08 та розрахунку вартості потерпіла ОСОБА_2 потрапила до відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії КНП «Болградська ЦРЛ», де перебувала з 14.03.2024 по 18.03.2024, а з 18.03.2024 по 05.04.2024 - у хірургічному відділенні КНП «Болградська ЦРЛ».Вартість 1 ліжко-дня у відділення анестезіології склав 1988, 11 грн, а вартість 1 ліжко-дня у хірургічному відділенні КНП «Болградська ЦРЛ» складала 519,04 грн., а загальна вартість коштів витрачених на лікування та утримання хворої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні анестезіології та хірургії склала 27221,54грн.,її лікування здійснювалося за рахунок коштів НСЗУ згідно договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Відповідач ОСОБА_1 не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину. Таким чином, бюджетні кошти закладом охорони здоров`я витрачено на лікування потерпілої ОСОБА_2 внаслідок вчинення злочину, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 як з особи, яка його вчинила (а.с.27 - 28).
Згідно положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.
Відповідно до ч.ч.1 і 2 статті 263 ЦПК України, судове рішення має ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Відповідно до ст.81ч.1 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Сторони та інші учасники справи подають документи у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.1,2 ст.83 ЦПК України).
Відповідно до ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частиною 3 та ч.4 ст.56 ЦПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою.
Вищевказані обставини є підставою для представництва інтересів держави в суді прокурором.
Відповідно до ст.82чючю4-6 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Спір виник з правовідносин, щодо відшкодування шкоди, заподіяної злочином.
Як передбачено ч.1ст.128 КПК, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.7ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Згідно норм ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з положеннями ч.1,3ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Згідно ст.18 «Основ законодавства про охорону здоров`я», фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом.
Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері.
Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства.
Згідно зі ст.49 Конституції України, охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо- профілактичних програм.
Відповідно до Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101 (далі - Положення), Національна служба здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.
Пунктом 5 частини 1 ст.7 ЗУ «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», однією з основних функції НСЗУ, як уповноваженого органу передбачено укладення договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.
НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення; здійснює заходи, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій; здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.
Згідно з п.1ч.1 ст.2 ЗУ «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» програма державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій) - програма, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.
Постановою Кабінету Міністрів України №1086 від 24.12.2019 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», який визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення».
За змістом Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
В разі, якщо суд, ухвалюючи вирок, ще не визначив суму коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого і рішення про їх відшкодування не було прийнято, - стягнення провадиться у порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.
Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.06.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» звернуто увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.
За загальним правилом для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною поведінкою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди.
Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.
Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні до початку судового розгляду в порядку вимог ст.128 КПК України прокурором не заявлено, що підтверджується резолютивною частиною вищевказаного судового рішення.
Лікування потерпілого здійснювалося за кошти Державного бюджету, отримані закладом від НСЗУ за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, та за кошти місцевого бюджету, відповідно, контролювати питання ефективності їх використання та повернення є органи, що є розпорядниками вказаних коштів. Таким чином, на даний час вказана сума не відшкодована, та кошти до місцевого бюджету не стягнуті.
При цьому, відповідачем не надано суду доказів відшкодування таких витрат ним, чи іншою особою, їх не співмірності та невірності обрахунку
Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлено причино-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 та підставами перебування потерпілого ОСОБА_2 в лікарні, підтверджено факт перебуванням потерпілого у закладі охорони здоров`я на стаціонарному лікуванні та понесення державою, органом місцевого самоврядування витрат, пов`язаних зі стаціонарним лікуванням, їх розмір та склад, а тому обов`язок з відшкодування таких витрат, в силу ч. 1 ст. 1206 ЦК України слід покласти на відповідача. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Враховуючи те, що позивач звільняється від сплати судового збору до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача в розмірі 3328 гр.
Керуючись ст. 2, 4, 13, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України,суд

ухвалив: 
Задовольнити позов керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, треті особи: комунальне некомерційне підприємство "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області та ПрАТ СК "ПЗУ України". 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 27221 (двадцять сім тисяч двісті двадцять одну тисячу) гривень 54копійок на користь держави в особі Національної служби здоров`я України - в якості витрат за стаціонарне лікування гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - потерпілої від злочину, передбаченого ч.1ст.286 КК України у кримінальному провадженні №12024162270000167, та перерахувати в дохід державного бюджету України за наступними реквізитами: номер рахунку - UA978999980313080115000026011, отримувач - ГУК у м.Києві/Шевченківський р-н/24060300, код отримувача - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) користь держави, – судовий збір в розмірі 3328 ( три тисячі триста двадцять віісім) гривень(на рахунок UA908999980313111256000026001 отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, ЄДРПОУ -37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету -22030106).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 26.04.2026 року. 

Суддя А.В. Кравцова