Справа № 2-1249/10

П О С Т А Н О В А
Іменем України

06 липня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Кожух О.А.,
суддів – Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.
за участі секретаря - Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2026 року (суддя Надопта А.А., повний текст складено 20.02.2026) у справі №2-1249/10 за заявою АТ «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заяви

У січні 2026 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії – Закарпатського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» подало до Виноградівського районного суду заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання, де боржником є ОСОБА_1 . 
Заява товариства мотивована тим, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.09.2010 у справі № 2-1249/2010 задоволено позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №39 від 19.03.2008 в розмірі 54 679,84 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 546,80 грн - судового збору, та 120,00 грн - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення суду набрало законної сили 13.09.2010. На виконання зазначеного рішення 18.10.2010 Виноградівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист. Постановою відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції від 29.10.2010 за № 22311587 відкрито виконавче провадження, яке завершено 14.12.2011, згідно із постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві.
Заявник вказує, що надалі виконавчий документ неодноразово пред`являвся до виконання в органи ДВС та повертався ним, із подальшим повторним пред`явленням, зокрема, постановою про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2012; постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.05.2012; постановою про відкриття виконавчого провадження від 25.09.2012; постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.03.2013; постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2013; постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 13.12.2013; постановою про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2014; постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.06.2014; постановою про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2014; постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.06.2015; постановою про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2015; постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.03.2016; постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016; постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.04.2017; постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2017 (виконавче провадження № 54368470); постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.12.2018. 
Заявник зазначає, що 12.05.2022, у зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про хід виконавчого провадження №54368470, АТ «Ощадбанк» звернулося до відділу державної виконавчої служби із заявою щодо стану примусового виконання вищезгаданого виконавчого листа. Заявником було зазначено також про те, що згідно з даними АСВП наявна постанова від 29.12.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу, яка АТ «Ощадбанк» разом з оригіналом виконавчого листа не отримувалась. 
Заявник вказав, що на день подання заяви будь-якої відповіді стягувачем не отримано. Разом з цим, зазначив, що згідно з даними АСВП по останньому виконавчому провадженню №54368470 (ідентифікатор доступу 4Е00ЕВ5Г43АГ) наявна постанова від 31.07.2020 (доповнення) реєстраційних даних, що підтверджує здійснення державним виконавцем заходів з примусового виконання виконавчого листа аж до 31.07.2020. Актом від 15.12.2025 встановлено факт відсутності/втрати виконавчого листа, виданого на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської від 01.09.2010. На сьогоднішній день рішення суду не виконано.
Стверджує, що постановою відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції від 10.08.2017 за № 54368470 було вчергове відкрито виконавче провадження. Листування з відділом ДВС щодо направлення оригіналу виконавчого листа до результату не призвело, постанови разом із виконавчим документом на адресу стягувача - АТ «Ощадбанк» - не надходило.
Вважає, що даний факт підтверджує, що оригінал виконавчого листа було втрачено, що, в свою чергу, фактично позбавляє стягувача можливості стягнути заборгованість в примусовому порядку.
На підставі наведеного банк просив суд поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 18.10.2010 Виноградівським районним судом Закарпатської області на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.09.2010 у справі № 2-1249/10 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та, відповідно, видати дублікат такого виконавчого листа.
Щодо поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник вказав, що інформацію про повернення виконавчого листа стягувачу отримано АТ «Ощадбанк» з даних АСВП 12.05.2022, у зв`язку з чим банк звертався до відділу ДВС з проханням направити заявнику постанову про повернення виконавчого листа, разом з оригіналом виконавчого листа, однак такі заявник не отримав. Одночасно зазначає про обставини, за яких робота державних органів була заблокована, а саме дія карантину та запровадження воєнного стану.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2026 року заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Закарпатського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» - про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання залишено без задоволення. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник, звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою, не повідомив суду належних та достовірних доказів обставин, за яких виконавчий лист було втрачено, зокрема, не подав відповідні докази на підтвердження втрати виконавчого листа.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На вказану ухвалу АТ «Державний ощадний банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 25.09.2024 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву товариства про видачу дубліката виконавчого листа.
Вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню.
Апелянт зазначає, що із врахуванням трирічного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та того, що постанова про повернення винесена 29.12.2018, останнім днем для повторного звернення було 29.12.2021. Однак, оскільки з 12.03.2020 було встановлено карантин, то строки, відповідно до п.3 Прикінцевих положень Розділу ХІІ ЦПК України, підлягають поновленню. А також те, що 24.02.2022 введено воєнний стан, відповідно до п.10? розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» перериває встановлені законом строки. Вважає, що строк на пред`явлення виконавчих документів до виконання був пропущений з об`єктивних поважних причин, тому підлягає поновленню.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи

У серпні 2010 року Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося у Виноградівський районний суд з позовом до ОСОБА_1 з вимогою стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за кредитним договором в розмірі 54679,84 грн.
Заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.09.2010 у справі № 2-1249/2010 задоволено позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №39 від 19.03.2008 в розмірі 54 679,84 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 546,80 грн - судового збору, та 120,00 грн - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Вказане рішення суду набрало законної сили 13.09.2010 (а.с.56-57).
На виконання зазначеного рішення, за заявою позивача, 18.10.2010 Виноградівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист (а.с.61).
Постановою відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції від 29.10.2010 за №22311587 відкрито виконавче провадження (а.с.70).
14.12.2011 старшим державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, з підстав відмови стягувача залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення (а.с.71).
26.01.2012 стягувач повторно пред`явив виконавчий лист до виконання. У ході виконання судового рішення було реалізовано заставне майно боржника на суму 17828,65 грн, та 30.05.2012 повернуто виконавчий лист стягувачу (а.с.73).
В подальшому, виконавчий документ неодноразово пред`являвся до виконання в органи ДВС та повертався ним, з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, та надалі повторно пред`являвся до виконання стягувачем (а.с.74-88).
З матеріалів справи вбачається, що востаннє виконавчий документ було повернуто стягувачу 29.12.2018 постановою Державного виконавця Виноградівського районного відділу ДВС – Гульпа І.І., на підставі п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 22.12.2018).
31.07.2020 державним виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, з якої вбачається зміна імені боржника замість ім`я: ОСОБА_2 зазначити ім`я: ОСОБА_3 , замість дати народження ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначити ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вилучено по батькові та РНОКПП (а.с.88).
Заявником до справи додано Акт від 15.12.2025, згідно з яким працівниками структурного підрозділу стягувача встановлено факт відсутності/втрати виконавчого листа, виданого на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської 01.09.2010. Заявник стверджує, що це підтверджує, що оригінал виконавчого листа було втрачено, що, в свою чергу, фактично позбавляє стягувача можливості стягнути заборгованість в примусовому порядку.

Застосовані норми права та мотиви апеляційного суду

На час набрання законної сили рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 вересня 2010 року у справі № 2-1249/10 був чинним Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV. Тоді як на час звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення діє Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції чинній на час набрання рішенням законної сили та пред`явлення вперше виконавчого листа до виконання) документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій про трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ст. 23 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Згідно з ч.1 ст. 12 Закону № 1404-VIII (в редакції від 10.11.2018, що діяла на час останнього повернення стягувачу виконавчого документа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до ч.5 вказаної статті, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
Пунктом 5 статті 37 Закону визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Таким чином, строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд, відповідно, відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.
Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону № 1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суди, при розгляді заяв про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання мають детально досліджувати всі обставини, які вплинули на пропуск строків пред`явлення виконавчих документів до виконання і розглядати їх в сукупності шляхом встановлення відповідного причинно-наслідкового зв`язку.
Відповідно до ст. 433 Цивільного процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. 
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.
Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що поважними є ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
З огляду на зазначене, строк потрібно відраховувати саме з дати винесення постанови про повернення виконавчого документа.
Як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, виконавчий документ було повернуто стягувачу постановою державного виконавця 29.12.2018. 
Таким чином, відповідно до статті 12 діючого Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідній редакції) строк пред`явлення виконавчого листа до виконання у стягувача закінчився у грудні 2021 року. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник (стягувач) мав можливість протягом вставленого законом строку використовувати права, надані законом, контролюючи процес стягнення, робити відповідні запити та інше; не надав доказів втрати виконавчого листа, а тому відсутні підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачі дубліката виконавчого документа.
З даним висновком погоджується апеляційний суд, оскільки такий відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Згідно зі статтею 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.
Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного суду України від 18.01.2022 у справі № 34/425 (Провадження № 12-69гс21).
У постанові Верховного Суду від 29 серпня 2023 року по справі № 750/13697/21 (провадження № 61-12152ск22) зроблено висновок, що «аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».
Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09.02.2022 у справі № 201/4043/19-ц (провадження № 61-18264св21), від 30.08.2022 у справі № 757/14604/20-ц (провадження № 61-8111ск22), від 06.11.2019 у справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18), від 23.09.2020 у справі № 127/2-3538/10 (провадження № 61-8969св20) від 26.06.2019 у справі № 0907/2-3576/2011 (провадження № 61-13332св18).
Отже, тлумачення підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України та пункту 10 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що суб`єктами звернення (заявниками) про видачу судом дубліката виконавчого листа є стягувач або державний виконавець (приватний виконавець). Виконавець має право звернутись із такою заявою, якщо виконавчий документ втрачено під час здійснення виконавчого провадження цим виконавцем. Натомість стягувач може звернутись із заявою про видачу дубліката виконавчого листа незалежно від обставин його втрати або перебування виконавчого листа на виконанні, а єдиними умовами для його видачі стягувачу є втрата виконавчого листа та звернення до суду із заявою про видачу його дубліката до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Таким чином, видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати, зокрема, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
При цьому, звертаючись до суду для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою, саме заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши на підтвердження зазначених обставин відповідні докази.
У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката подається і заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Отже, дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що знаючи про судовий процес, учасник справи повинен в розумні інтервали часу вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого йому судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007).
Заявник зазначив, що у зв`язку з відсутністю інформації про хід виконавчого провадження, 12.05.2022 АТ «Ощадбанк» звернулося до відділу державної виконавчої служби із заявою щодо стану примусового виконання вищезгаданого виконавчого листа.
Вказану заяву отримано відділом ДВС 25.05.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, доданим до заяви стягувачем (а.с.89 зворот).
Заявник стверджує, що на свій запит АТ «Ощадний банк» відповіді не отримало.
Актом від 15.12.2025, складеним представниками заявника, встановлено факт відсутності/втрати виконавчого листа №2-1249/10, виданого на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.09.2010.
Судом встановлено, що будучи обізнаним з наявністю виконавчого провадження заявник не проявляв розумної зацікавленості та не звертався до державного виконавця щодо вчинених ним дій та процесуальних рішень у виконавчому провадженні більше 3 років. Так, із черговою заявою про відкриття виконавчого провадження банк звернувся у 2017 році. Постанова про повернення виконавчого провадження винесена державним виконавцем 29.12.2018. Вказані відомості є у вільному доступі Автоматизованої системи виконавчого провадження. 
Згідно з Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення.
Таким чином, сторона виконавчого провадження може користуватись ідентифікатором доступу для відстеження виконавчих дій у межах виконавчого провадження, де є стягувачем чи боржником.
Складення представником заявника акту про неотримання документа у 2025 році, зважаючи на те, що виконавче провадження було закрито постановою державного виконавця у 2018 році, а запит про хід виконавчого провадження банком було направлено у травні 2022 року та, не отримавши відповіді, стягував більше не вживав заходів для з`ясування відповідних обставин, не може бути належним доказом втрати виконавчого документа при пересиланні.
Непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення заявника і були пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у визначений законом строк, матеріалами справи не встановлено.
Представником банку у підтвердження доводів, наведених у заяві, лише зазначено, що державним виконавцем не надано відповіді щодо надсилання оригіналу виконавчого документа та постанови про повернення виконавчих документів на адресу стягувача, а також надано акт про відсутність/втрату оригіналу виконавчого листа в матеріалах справи щодо боржника ОСОБА_1 .. Разом із тим, причини втрати, докази того, коли саме та ким було втрачено виконавчий лист - не надано.
Суд констатує, що за твердженням заявника виконавчий лист було втрачено, однак не вказано точно, коли саме та чому із заявою про видачу дублікату виконавчого листа стягувач до суду не звертався раніше, а доказів, що свідчили б про добросовісну реалізацію своїх процесуальних прав і належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих і залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав суду.
Крім того, на переконання суду, заявник, який є юридичною особою, зобов`язаний був забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі щодо контролю за ходом виконавчого провадження, яке перебувало на виконанні з 2010 року. 
Колегія суддів звертає увагу, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження востаннє у 2017 році та не отримав у визначений законом строк виконання задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.
В свою чергу запровадження карантину у зв`язку з COVID 19, а також введення воєнного стану на території України не можна визнати поважною причиною для пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання. Так, заява про відкриття виконавчого провадження була скерована до ДВС 2017 року, відкрито виконавче провадження органом ДВС 10.08.2017.
При цьому перевірку стану виконавчого провадження можливо здійснювати у Автоматизованій системі виконавчого провадження за номером такого провадження та ідентифікатором доступу до нього, в тому числі, при дистанційній роботі. 
Крім того, на час введення воєнного стану на території України – 24.02.2022 строки пред`явлення виконавчих листів до виконання після повернення виконавчого документу стягувачу – 29.12.2018 уже спливли.
Посилання апелянта на те, що виконавчі дії востаннє проводились державним виконавцем ще у 2020 році не знайшли свого підтвердження, адже постанова виконавця від 31.07.2020, на яку у своїх доводах посилається, стягувач не стосується виконання судового рішення, оскільки винесена після повернення виконавчого листа стягувачу та завершення виконавчого провадження, згідно з даними АСВП. Колегією суддів встановлено, що даною постановою державним виконавцем було здійснено зміни реєстраційних даних боржника.
Оскільки підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання немає, тому суд першої інстанції правомірно не вбачав підстав для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Висновки апеляційного суду

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Відповідно до статті 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» – залишити без задоволення.
Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 липня 2026 року.

Головуюча:

Судді: