Справа № 685/788/26 
Провадження № 3/685/239/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року с-ще Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області
в складі головуючої судді Бурлак Г.І.
з участю секретаря Ковальчука О.С.
прокурора Дідуха Р.В. 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Теофіполь матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області ДСР НП України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, одружена, 
за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив: 

ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади головного спеціаліста перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності Теофіпольського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області , являючись відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в супереч вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подала 25.03.2025 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судовому засіданні прокурор підтримав факти, викладені в протоколі та матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та просив притягнути останню до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала, у вчиненому розкаялася.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони, та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну та/або цивільно-правову відповідальність.
Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (чинного на момент виникнення обов`язку подання декларації) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в" і "г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в" - "ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до пп1 п1 Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи (крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до законодавства, у паперовій та/або електронній формі протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.
Законом України від 20.09.2023 «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» внесено зміни до Закону України «Про запобігання корупції», а саме абз.2 ч.2 ст.45 Закону викладено у такій редакції : у ст. 45 Закону у частині 1 слова підпунктах «а», «в» і «г» замінити словами підпунктах «а», «в» - «ґ».
У розділі ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону: пункт 2-7 викладено в такій редакції:
Установити, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
У відповідності до підпункту «и» пункту 1 ч.1 ст.3 Закону Укріїни «Про запобігання корупції посадові та службові особи інших державних органів, у тому числі Пенсійного фонду, органів влади Автономної Республіки Крим» є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.
Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.
Склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 172-6 КУпАП утворює несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Цей складі є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, а обов`язковим елементом є протиправне діяння.
Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Так, непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання. Лише вчинення цього діяння з необережності виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності .
Під поважним об`єктивними і непереборними для ОСОБА_1 обставинами, які унеможливлювали подання своєчасно ним декларації, слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо, однак суду не надано доказів наявності у ОСОБА_1 таких обставин. 
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області №125-к звільнено з 18.04.2023 із посади головного спеціалісті перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності Теофіпольського відділення управління виконавчої дирекції Фонду у зв`язку із скороченням чисельності працівників. 22.11.2023 ОСОБА_1 . Головним управлінням Пенісйного фонду України в Хмельницькій області направлено повідомлення про необхідність подання Е-декларації (що підтверджується повідомленням та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення). Відповідно Єдиного державного реєстру декларацій, ОСОБА_1 подала декларацію за 2023 рік 25.03.2025. Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави , була зобов`язана подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік до 01.04.2024, однак в порушення вимог закону подала вказану декларацію лише 25.03.2025 року, тобто своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
За приписами ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню».
КУпАП не містить визначення поняття «день виявлення правопорушення», однак ст. 214 КПК України зазначає, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема, дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Суд критично оцінює твердження сторони обвинувачення, що днем виявлення адміністративного правопорушення є день складання протоколу про адміністративного правопорушення, оскільки зазначене суперечить принципу правової визначеності та нормам КПК України, який розрізняє день виявлення кримінального правопорушення, день внесення в ЄРДР та день складання обвинувального акту. Протокол про адміністративне правопорушення по своїй сутті є аналогією обвинувального акту, тому день його складання не може бути днем виявлення правопорушення, а є днем, відповідно до ст. 283 КПК України, закінченням строку встановлення обставин у справі про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що днем виявлення адміністративного правопорушення слід вважати дату надходження заяви, повідомлення про правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення адміністративне правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що 15.04.2024 року начальник Головного управління ПФУ в Хмельницькій області повідомив НАЗК про те, що ОСОБА_1 не подала декларацію за 2023 рік, 9.12.2024 року аналогічне повідомлення до НАЗК було направлене начальником відділу з питань запобігання корупції головного управління ПФУ в Хмельницькій області, до вказаних повідомлень були додані підтверджуючі письмові докази. Тобто факт несвоєчасного подання декларації був виявлений ще 15.04.2024 року, про що і повідомлено уповноважений орган. Разом з тим, НАЗК, в свою чергу, лише 13.03.2026 (тобто через більше року після отримання інформації) повідомило департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України про несвоєчасне подання декларації ОСОБА_1 . Протокол про адміністративне правопорушення був складений лише 07.07.2026 – тобто через 2 роки після повідомлення про неподання декларації, та через рік і три місяці після подання ОСОБА_1 такої декларації. При цьому, суду не надано жодного доказу наявності поважних причин проводити перевірку відносно факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації більше одного року з моменту подання такої декларації.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що станом на 15.04.2024 було відомо про те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а 25.03.2025 року вже було відомо, коли вона подала таку декларацію. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази на підтвердження того, що скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 протягом 6 місяців з 25.03.2025 року було неможливо .
Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що у зв?язку з тим, що станом на 25.03.2025 в уповноваженого суб?єкта були всі необхідні докази для висновку щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суду не надано доказів наявності поважних причин складення протоколу про адміністративне правопорушення лише 07.07.2026, то на момент розгляду справи судом передбачений ч.3 ст.38 КУпАП, закінчився, тому провадження в справі підлягає закриттю.
На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд 

постановив: 

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Теофіпольський районний суд.

Головуюча