Справа № 454/3972/24	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,
за участю секретаря Бельзецькій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сокаль в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, 
в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього 80142,17грн. шкоди заподіяної внаслідок ДТП та 3028,00грн сплаченого судового збору.
На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26.06.2020 року між ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» та ОСОБА_1 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР200416766, забезпеченим транспортним засобом за Полісом є транспортний засіб марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 .
09.06.2021р. у м. Сокаль по вул. Героїв УПА Львівської області відбулося ДТП за участі застрахованого автомобіля та транспортного засобу марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_2 . Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 21.10.2021р. ОСОБА_1 який визнаний винуватцем аварії.
Враховуючи наявність Договору позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій стороні в сумі 80142,17грн. а тому у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування.
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 02.12.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР200416766 від 20.07.2020р. укладеному між ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» та ОСОБА_1 забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 .
09.06.2021р. у м. Сокаль по вул. Героїв УПА Львівської області водій ОСОБА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді з автозаправної станції WOG не надав перевагу у русі автомобілю марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок чого відбулося зіткнення а автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Сокальського районного суду Львівської області №454/709/21 від 21.10.2021р. ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік. Вказана постанова набрала законної сили.
Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду було направлено ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» із зазначенням обставин події, отриманими пошкодженнями, схемою ДТП та відомостями щодо учасників. 
12.07.2021 року ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» також отримано заяву власника автомобіля марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_2 – ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування за винуватця ДТП.
Страховою компанією «Страхова компанія «Гардіан» визначено розмір страхового відшкодування про що складено страховий Акт №G-11623-1.
Згідно платіжного доручення №23016 від 08.10.2021р. ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» виплатила на рахунок ОСОБА_2 страхове відшкодування на суму 80142,17грн.
На адресу ОСОБА_1 представником позивача скеровувалися вимоги про відшкодування збитків в порядку регресу.
Так, відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання.
Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.
Право зворотньої вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Відповідно до ч.1, ч.2, ч.5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювана шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого..
Відповідно ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вказаний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15¬-ц, провадження № 14-176цс18.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до положень п.п. в п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Відповідно до положень ст.37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в чинній редакції, страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо:
а) така особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції;
б) така особа керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом, у тому числі відповідної категорії;
в) така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону) чи відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, або така особа до проведення зазначеного огляду вжила алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські засоби (лікарські препарати), виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Таким чином, у страховика після виплати страхового відшкодування виникло право регресу до ОСОБА_1 як водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, що має наслідком їх задоволення в зазначеній частині.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ХІ від 15.03.2022року внесла зміни відповідно до строків позовної давності.
Так відповідно до ч. 3 п. 2 Закону України № 2120ХІ від 15.03.2022року Прикінцеві та перехідні положення розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 зі змістом, що у період воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями257-259, 362,559,681,728,786,1293цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Тобто, строк загальної позовної давності, який передбачений відповідно до ст. 257 ЦК України в межах, якого обчислюється строк позовної давності при зверненні до суду з відшкодуванням шкоди в порядку регресу продовжено, і позивач може звернутися з таким позовом і після закінчення дії воєнного стану.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частина 1 ст. 141 ЦПК України передбачає, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В судовому засіданні досліджено платіжне доручення за сплату судового збору в розмірі 3028,00грн. що є судовими витратами, тому приходжу до висновку про стягнення судового розміру в користь позивача.
Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,- 

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» шкоди заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 80142 (вісімдесят тисяч сто сорок дві)грн. 17коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» судові витрати по справі в сумі 5028 (п`ять тисяч двадцять вісім)грн. 00коп., з яких 3028,00грн. судовий збір та 2000,00грн. правова допомога.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.
Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» ЄДРПОУ 35417298, адреса: 01032 м.Київ, вул.Саксаганського 96
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Головуючий: Л. Ю. Фарина