ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/33627/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2026 року (головуючий суддя Рябчук О.С.)
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" про визнання протиправним та скасування рішення ,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , 25.11.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії Державної установи "Український Державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" № ЦО-2218/149 від 17 березня 2025 року. 
В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до вимог чинного законодавства єдиною підставою для проведення перевірки є наявність конкретного процесуального документа щодо особи, яку перевіряють. Такі відомості відсутні в медико-експертній справі пацієнта. Крім того, позивач не був повідомлений про проведення перевірки, її підстави та не мав можливості надати додаткові документи. Відповідачем, всупереч вимогам законодавства, не було перед прийняттям оскаржуваного рішення проведено медичне обстеження позивача. При цьому, у позивача наявні стійкі порушення здоров`я, які зумовлюють обмеження життєдіяльності. Встановлені у позивача захворювання обмежують життєдіяльність. Проте, медичні діагнози позивача не були враховані відповідачем в оскаржуваному рішенні. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2026 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів «Інструкції про встановлення груп інвалідності», «Положення про медико-соціальну експертизу» та «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності».
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. Вказує, що позовні вимоги були заявлені ним у зв`язку з прийняттям Відповідачем рішення №ЦО-2218/149 від 17.03.2025 року, яким за результатами перевірки обґрунтованості попереднього рішення було скасовано встановлену Позивачу ІІІ групу інвалідності та визначено, що Позивач не є особою з інвалідністю з 19.10.2023 року. Вважає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки: наданим позивачем доказам, правовій природі спірних правовідносин, фактичним обставинам, які підтверджуються письмовими доказами. Суд обмежився формальним викладенням позиції відповідача, не здійснивши повного та всебічного аналізу доказової бази. На думку позивача суд першої інстанції під час винесення рішення допустив неправильне тлумачення та застосування Положення про медикосоціальну експертизу та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи. Суд обмежився формальним висновком про те, що відповідач діяв у межах дискреційних повноважень, без належного аналізу того, чи були дотримані процедурні гарантії права на повне медичне обстеження та оцінювання життєдіяльності. У рішенні не враховано, що позивач не був належним чином повідомлений про проведення повторного оцінювання та не мав можливості надати додаткові документи, що порушує вимоги Порядку №1338, який обов`язково передбачає інформування та право на участь особи в оцінюванні. Суд першої інстанції обмежився формальним аналізом, не перевіривши реальну наявність порушень прав позивача, що є порушенням матеріальної сторони справи. Суд першої інстанції у справі №160/33627/25 при розгляді адміністративного позову ОСОБА_1 не дав змоги повноцінно реалізувати його права, гарантовані Конституцією України та законодавством. Зокрема: відсутність розгляду клопотання про витребування доказів. Таким чином, позивач фактично був позбавлений можливості належним чином довести свої вимоги .
21.04.2026 року  ОСОБА_1 надав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого кардіологічного відділення гострих станів № 2719 від 27.03.2026 року. 
21.04.2026 року відповідач Державна установа "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" надали до суду відзив на апеляційну скаргу в якому, просили відмовити позивачу в задоволенні вимог апеляційної скарги у повному обсязі. Вказують, що Так, до Відповідача надійшов лист Головного управляння Національної поліції у Вінницькій обл. ГУНП у Вінницькій області вих №8522/24-2024 від 22.10.2024 р. про здійснення перевірки обґрунтованості рішень щодо зазначених у додатках до запиту осіб та у разі необхідності провести переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно таких осіб і прийняти відповідні рішення. Серед інших медико-експертних справ до Відповідача була передана й справа ОСОБА_1 (лист ГУНП у Вінницькій області вих № 8522/24-2024 від 22.10.2024 р.). Отже, твердження Позивача про проведення Відповідачем перевірки без достатніх на те правових підстав, тобто за відсутності у нього належного документа, на підставі якого ініційовано проведення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК щодо встановлення Позивачу ІІІ групи інвалідності, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується належними доказами, наданими Відповідачем. ЦМСЕК МОЗ України було передано нерозглянуті матеріали та справи за листом ГУНП у Вінницькій області вих № 8522/24-2024 від 22.10.2024 р. до Центру оцінювання функціонального стану особи (скорочено – ЦОФСО) для подальшого розгляду на виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 року. Зокрема, до ЦОФСО була передана й справа Позивача ОСОБА_1 . Експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи законно та в межах повноважень визначених чинним законодавством був проведений ретельний аналіз документів медико-експертної справи Позивача ОСОБА_1 на підтвердження законних підстав експертного рішення МСЕК щодо встановлення йому ІІІ групи інвалідності, а також, експертна команда мала повне законодавчо обґрунтоване право для скасування рішення МСЕК щодо визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю. 
17 березня 2025 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного ретельного аналізу медико – експертної справи Позивача було встановлено, що «Команда вивчила надану медико-експертну документацію та прийшла до висновку, що за представленими документами клініко-функціональний стан органу зору в незначному ступені обмежує життєдіяльність пацієнта, даних для встановлення групи інвалідності немає згідно постанови КМУ від 15.11.2024 p. № 1338». Враховуючи вищезазначене, експертна команда ЦОФСО прийняла рішення прообґрунтованість рішення ЕК, яке оскаржувалось Позивачем. Результати розгляду скарги Позивача на рішення ЕК, відповідно до наказу МОЗ України від 10.12.2024 №2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи», були оформлені у вигляді: 
- протоколу розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 17.03.2025 р. №ЦО-2218; 
- рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 17.03.2025 р. №ЦО-2218; 
- витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 17.03.2025 р. №ЦО-2218. 
21.04.2026 року позивач надав до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу в якій просить не враховувати відзив на апеляційну скаргу, задовольнити його апеляційну скаргу 
Згідно статті 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Згідно ч.2 ст. 309 КАС України суд апеляційної інстанції ухвалою від 01.06.2026 продовжив строк розгляду даної справи на 15 днів.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №678854 від 10.11.2023 р. ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.11.2026 р., дата чергового переогляду жовтень 2026 р.
На підставі листа Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 22.10.2024 року № 8522/24-2024 до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" надійшло 304 медико-експертні справи з медичною документацією для здійснення перегляду в межах кримінального провадження від 24.05.2024 р. №120240200000000439, в тому числі, і медико-експертна справа позивача.
Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонування стану особи за результатами перевірки рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 17.03.2025 №ЦО-2218/149 ОСОБА_1 скасовано ІІІ групу інвалідності та зазначено, що позивач не є особою з інвалідністю з 19.10.2023 р.
В обґрунтування вказаного рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи зазначено наступне.
Згідно наданої медичної документації, структурно-функціональні порушення серцево-судинної системи в легкому ступені обмежують життєдіяльність та не дають підстав для встановлення групи інвалідності.
Крім того, в рішенні зазначено, що підставою для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці є запит старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Реквізити документів, на підставі яких ініційовано перевірку обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці: кримінальне провадження від 24.05.2024 р. №120240200000000439.
Позивач вважає протиправним рішення відповідача № ЦО-2218/149 від 17.03.2025 року. 
Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив. 
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що при розгляді даної справи судом не досліджується медичний критерій (стосовно діагнозу та його правомірності), а лише юридична процедура прийняття рішення відповідача від 17.03.2025 року №ЦО-2218/149. 
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити належний соціальний захист.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 №1317 (втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1338 від 15.11.2024) було затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, відповідно до яких медико-соціальну експертизу проводили медико-соціальні експертні комісії (комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 №561 (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства охорони здоров`я №2067 від 10.12.2024) була затверджена Інструкція про встановлення груп інвалідності, пунктом 1.4 якої було визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, здійснення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. 
При огляді у МСЕК проводились вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.
Вказана Інструкція була чинна станом на час встановлення позивачу групи інвалідності у 2019 р.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 26.10.2024 №1809 права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії було покладено на державну установу "Український державний науково - дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" з дати підписання цього наказу. 
Цим же наказом затверджено нове Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ. Вказаний наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства охорони здоров`я №2022 від 03.12.2024 "Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи". 
Цим наказом права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи покладені на державну установу "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ 03191673).
Відповідно до цього наказу Центру оцінювання функціонального стану особи наказано забезпечити прийняття медико-експертних справ, скарг та документів, які пов`язані з виконанням повноважень Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338.
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 «Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи» (Положення) експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи» та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених Постановою №1338. 
У пункті 7 Положення зазначено, що права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи за рішенням МОЗ покладаються на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ, та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.
Згідно з пунктом 10 Порядку №1338 рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.
Згідно з підпунктом 2 пункту 8 Положення Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.
Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої має бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, по якому проводиться перевірка обґрунтованості рішення.
Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, та проведених необхідних досліджень на базі державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.
Аналогічне положення зазначене у пункті 51 Порядку, в якому встановлено, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями: на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді; за запитом робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, утвореної керівником обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації) (робоча група з моніторингу); 
за результатами моніторингу оцінювання, здійснення якого забезпечується Центром оцінювання функціонального стану особи.
Згідно з абзацом 13 пункту 51 Порядку за результатами перевірки обґрунтованості рішень та оцінювання Центр оцінювання функціонального стану особи приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. 
У разі відмови особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди або медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до пункту 53 Порядку після проведення оцінювання, прийняття та підписання в електронній системі рішення експертної команди на адресу електронної пошти особи, яка проходила оцінювання, надсилається витяг із рішення, що формується в електронній системі у зв`язку з прийнятим рішенням, та рекомендації у зв`язку з прийнятим рішенням, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі встановлення інвалідності). 
У разі відсутності електронної пошти зазначені документи надсилаються протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10.12.2024 №2067 "Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи" затверджено серед іншого: 
перелік відомостей, що містяться в направленні на оцінювання повсякденного функціонування особи; 
перелік відомостей, що містяться в протоколі розгляду експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи; 
перелік відомостей, що містяться в рішенні експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; 
форму направлення на оцінювання повсякденного функціонування особи; 
форму рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; 
форму витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оцінюючи усі докази по справ у їх сукупності, суд першої інстанції приходить до наступного висновку.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22 жовтня 2024 року «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (надалі – Рішення РНБО від 22.10.2024 року), введеним в дію Указом Президента України від 22 жовтня 2024 року № 732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.
Підпунктом «б» пункту 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 року вирішено Кабінету Міністрів України забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів.
На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанови від 25 жовтня 2024 р. № 1207 та 08 листопада 2024 р. № 1276, якими внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 р. № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи».
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок незгоди позивача з рішенням Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» №ЦО-2218/149 від 17.03.2025 р., яким скасовано встановлену позивачу ІІІ групу інвалідності.
Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонування стану особи за результатами перевірки рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 17.03.2025 №ЦО-2218/149 ОСОБА_1 скасовано ІІІ групу інвалідності та зазначено, що позивач не є особою з інвалідністю з 19.10.2023 р.
В обґрунтування вказаного рішення відповідача від 17.03.2025 №ЦО-2218/149 зазначено наступне.
Згідно наданої медичної документації, структурно-функціональні порушення серцево-судинної системи в легкому ступені обмежують життєдіяльність та не дають підстав для встановлення групи інвалідності.
Крім того, в рішенні зазначено, що підставою для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці є запит старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Реквізити документів, на підставі яких ініційовано перевірку обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці: кримінальне провадження від 24.05.2024 р. №120240200000000439.
Слід звернути увагу, що Верховний Суд у постановах від 26.09.2018 у справі №817/820/16, від 17.12.2018 у справі №819/3211/15, від 17.03.2020 у справі №240/7133/19, від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а, від 30.04.2021 у справі №160/12235/19 висловив правову позицію, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів «Інструкції про встановлення груп інвалідності», «Положення про медико-соціальну експертизу» та «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності».
При цьому, в постанові від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вищевикладених правових висновків.
З огляду на зазначене, у даній справі відсутні підстави для здійснення власної оцінки прийняття відповідачем висновку щодо відсутності підстав для встановлення позивачу групи інвалідності, оскільки це є дискреційним повноваженням експертної команди.
Вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних експертних команд та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань.
Водночас, адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення позивачу інвалідності є дискреційними повноваженнями та виключною його компетенцією.
Перевірка обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою №1338.
Згідно з підпунктом 2 пункту 8 Положення Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.
Отже, позивачем не доведено факту вчинення з боку відповідача порушення його прав, свобод та інтересів.
З урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави визнавати протиправним та скасовувати індивідуальний акт відповідача, а саме, рішення Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» №ЦО-2218/149 від 17.03.2025 р., та відповідно зобов`язувати його встановити інвалідність у відповідності до стану здоров`я.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. 
Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем в відзиві на апеляційну скаргу та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко