Справа № 638/6471/26
Провадження № 2/638/6906/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В., 
за участю секретаря Рубель О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Шевченківського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:
27.03.2026 позивач –ТОВ «ФК «Кредит - капітал» звернулося до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07.02.2020 ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит капітал», та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 7000 грн, в свою чергу ОСОБА_1 зобов`язався повернути кошти, сплати відсотки, проте не виконав взяті на себе зобов`язання. На підставі укладеного договору факторингу до ТОВ «ФК «Кредит - капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 . У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом – 24654 грн, з яких 7000 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 15960 грн – відсотки, 1694 грн - штраф. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір – 2662,40 грн та витрати на правову допомогу – 8000 грн. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2026 вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В.
01.04.2026 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Вирішено здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній формі (паперовій та електронній).
Від представника позивача ТОВ «Кредит – капітал» Усенка М.І. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного рішення не заперчеував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. 
Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. 
Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 07.02.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №524116 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту.
Відповідно до п. 1.1 договору – Товариство надає клієнту грошові кошти у розмірі 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування кредитом.
Згідно з п. 1.6 договору – позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом.
Пп 1 п. 2.2 договору передбачено, що товариство зобов`язане видати клієнту позику не пізніше наступного робочого дня з дня підписання цього договору. 
Датою укладання договору між Товариством і клієнтом є дата його підписання ( п. 7. 2 договору). 
Відповідно до листа ТОВ «Універсалі платіжні рішення» від 07.01.2026 – було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 07.02.2020 об 11-53 год. 
За клопотанням позивача з АТ КБ «Приват Банк» було витребувано інформацію: чи була успішною транзакція, здійснена 07.02.2020, в сумі 7000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 )? Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 ?.
З наданої АТ КБ «Приват Банк» довідки вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 у банку емітовано картку НОМЕР_3 . По вказаному рахунку зарахування коштів на суму 7000 грн за період з 07.02.2020 по 07.02.2020 відсутнє. 
29.04.2026 представником позивача подане клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду витребувано Витребувати у АТ КБ «Приватбанк» інформацію: чи здійснювалося зарахування коштів у сумі 7000 грн на банківську картку № НОМЕР_3 (власник картки - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у період з 07.02.2020 по 12.02.2020 включно; надати виписку руху коштів по банківській карткі № НОМЕР_4 (власник картки - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 07.02.2020 року по 12.02.2020 включно. А також витребувано у ТОВ «Універсальні платіжні рішення» інформацію чи була здійснена платіжна операція з переказу грошових коштів в сумі 7000 грн на банківську картку № НОМЕР_3 (власник картки - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), що ініційована на підставі кредитного договору № 524116 від 07.02.2020 року? які ідентифікаційні реквізити було присвоєно платіжній операції в системі ТОВ «УПР» (номер операції, унікальний ідентифікатор тощо)? Якою є дата та час фактичного виконання платіжної операції, у тому числі у випадку, якщо її виконання відбулося в інший календарний день, ніж дата укладення кредитного договору? Чи передбачають правила та технічні регламенти ТОВ «УПР» можливість виконання платіжних операцій у перший робочий день після вихідного, у разі ініціювання платежу у суботу або інший неробочий день? Який статус даної платіжної операції відображається в системі ТОВ «УПР» та чи змінювався він у процесі виконання операції? Чи зберігаються у ТОВ «УПР» журнали (логи), звіти або інші електронні документи, які підтверджують факт ініціювання та/або завершення платіжної операції, та чи можуть останні бути надані?
24.06.2026 з листа АТ КБ «Приват банк», наданого на ухвалу суду, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 у банку не емітовано картку НОМЕР_4 .
ТОВ «Універсальні платіжні рішення» будь-якої інформації щодо платіжних операцій на картку ОСОБА_1 не надали. 
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором, суд зазначає.
16.11.2020 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали Договір факторингу №ККЛУ 16112020. Згідно догвоору фактрингу ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №524116 від 07.02.2020.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, за договором відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит капітал».
При цьому матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був повідомлений про зміну кредитора за кредитним договором, проте неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц.
За змістом ч.1ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
У постанові від 30.01.2018 у справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75 передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дійсно, відповідно до договору №524116, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1 , між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
Разом з тим, як передбачено умовами договору позика надається шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом.
Доказом надання позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Разом із тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірі, що передбачений договором позики, а відповідач ці кошти отримав.
З витребуваної судом інформації у АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на рахунок ОСОБА_1 07.02.2020 не було зараховано кошти у сумі 7000 грн. У подальшому банком надано інформацію, що запитувану картку взагалі не було емітовано на ім`я ОСОБА_1 .
Окрім того, зі змісту наданого до суду кредитного договору неможливо встановити, на який саме рахунок позичальника слід перерахувати кошти та яким чином була перераховані грошові кошти, чи було відкрито картковий рахунок, який кредитний ліміт встановлено, збільшення\зменшення кредитного ліміту. 
Договір не містить номер карткового рахунку на який слід перерахувати кошти.
Долучено довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення», у якій зазначено, що Товариством успішно перераховано кошти на рахунок ОСОБА_1 спростовується довідкою, наданою АТ КБ «ПриватБанк», який і емітував картку. 
За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу коштів у позику відповідачу на його рахунок, а також фактичного користування відповідачем коштами, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 258, 553, 554, 526, 549, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.  
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач – ТОВ «ФК «Кредит - капітал», ЄДРПОУ 35234236, м. Львів, вул. Смаль- Стоцького, 1, корп. 28, 79018.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Суддя: І.В. Семіряд