ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
08 вересня 2026 року (16:00) | Справа № 280/5849/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ); Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
11.06.2026 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач 1), до військової частини НОМЕР_3 (далі – відповідач 2), у якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.06.2026 № 53 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період», в частині призову позивача на військову службу до під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_3 ;
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 в частині зарахування позивача до особового складу військової частини НОМЕР_3 ;
зобов`язати військову частину НОМЕР_3 виключити позивача зі списків особового складу та звільнити з військової служби.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, ОСОБА_1 , перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 28.10.2025 позивач пройшов військово-лікарську комісію та визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Такі особи є не придатними до служби у підрозділах спеціального призначення, Десантно - штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах. Після проходження ВЛК позивач був направлений додому, ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_3 не мобілізувався. 21.01.2026 позивач був зупинений на посту та доставлений 21.01.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перед тим, як вийти з ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було оголошено проте, що його зараховано до військової частини і що він мобілізований. В жодному документі ОСОБА_1 не розписувався. Мобілізаційне розпорядження щодо призову Позивача на військову службу не приймалося, та не видавалося. ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_3 самостійно прибув додому, не маючи навіть уявлення, що його дійсно мобілізували до ЗСУ, оскільки з боку ІНФОРМАЦІЯ_2 не здійснювалися дії щодо його затримання. На запит адвоката листом від 12.05.2026 №2/2782 було повідомлено, що мобілізація ОСОБА_1 була здійснена ІНФОРМАЦІЯ_5 26.01.2026 та останнього було направлено для проходження до військової служби до в/ч НОМЕР_3 . Копія мобілізаційного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_5 не робилася. Під час тривалого листування вияснилося, що саме ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснив мобілізацію ОСОБА_1 на підставі діючої довідки ВЛК №2025-1028-1236-4394-0 від 28.10.2025 та відправив останнього до військової служби у військову частину НОМЕР_3 . Проте, про мобілізацію ОСОБА_1 обізнаний не був, йому не вручалося мобілізаційне розпорядження. Він не розписувався в жодному документі. Військово-обліковий документ військовослужбовця Збройних Сил України не оформлювався та не видавався. Таким чином, Позивач вважає, що мобілізаційна процедура відносно нього була проведена з грубим порушенням, з порушенням його прав та законних інтересів, призвела до безпідставного оголошення останнього в розшук, та порушення відносно нього кримінальної справи за самовільне залишення частини, в якій він ніколи не перебував і в очі не бачив командира. Просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 16.06.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву (вх. №35740 від 25.06.2026). Із позовом не погоджується та зазначає, що 21.01.2026 ОСОБА_1 посадовими особами Національної поліції було доставленого до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такого що не мав при собі військово-облікового документу. У ІНФОРМАЦІЯ_6 на останнього 21.01.2026 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (на даний час, Постановою №109 від 02.02.2026 провадження по справі про адміністративне правопорушення закрите на підставі п. 10 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із проходженням ОСОБА_1 військової служби). Згідно наявних даних в Єдиному державному реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 перебував на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 в картотеці вільних залишків та підлягав призову на військову службу під час мобілізації. ОСОБА_1 власноручно на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 написав заяву щодо взяття його на військовий облік військовозобов`язаних в зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації після чого його було взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідні дані були внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. При цьому, ОСОБА_1 посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 надав Довідку військово-лікарської комісії від 28.10.2025 №2025-1028-1236-4394-0 виданої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до якої ОСОБА_1 на підставі ст. 67б, 61б, 83б, 23б графи ІІ розкладу хвороб, графи ТДВ був визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Також зазначена інформація підтверджувалась та була наявна і в Єдиному державному реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У зв`язку із зазначеним та відсутністю скарг на погіршення стану здоров`я зі сторони ОСОБА_1 останній для проходження ВЛК не направлявся. Цього ж дня ОСОБА_1 власноручно на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 написав заяву про видачу йому військово-облікового документу у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації. Також 21.01.2026 на ім`я ОСОБА_1 було виписано військовий квиток серії НОМЕР_5 , який було видано ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом. В той же час, на ім`я ОСОБА_1 було виписане і мобілізаційне розпорядження, яке було вклеєне до його військового квитка та вручене безпосередньо йому разом з військовим квитком. Враховуючі вказані обставини, Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.01.2026 №53, військовозобов`язаного ОСОБА_1 21.01.2026 було призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період та було відправлено для подальшого проходження ним служби до військової частини НОМЕР_3 . Таким чином, виходячи із вищенаведеного, ОСОБА_1 був правомірно призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 на військову службу під час мобілізації в особливий період, у відповідності до норм та вимог чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач 2 із позовом не погодився та 03.07.2026 надав відзив на позовну заяву. Зазначає, що відповідно до Витягу з наказу від 22.01.2026 №22 солдат ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу та призначений на посаду майстра-електрика 2 ремонтної майстерні взводу обслуговування та ремонту безпілотних авіаційних комплексів 1 батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_3 . Вказана посада відповідає довідці ВЛК №2025-1028-1236- 4394-0 від 28.10.2025, є не бойовою, тобто позивач був зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на відповідну посаду у підрозділ забезпечення відповідно до вказаної довідки ВЛК. В зв`язку з самовільним залишенням позивачем військової частини, було призначено службове розслідування на підставі наказу від 27.01.2026 №282. Згідно Акту службового розслідування від 03.02.2026, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини позивач вважається таким, що з 22 січня 2026 року самовільно залишив розташування військової частини. Позивач виведений у розпорядження та його служба призупинена. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження. 
У період часу з 27.07.2026 по 28.08.2026 суддя Калашник Ю.В. була відсутня на роботі, що підтверджується відповідною довідкою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.08.2026, яка міститься в матеріалах справи. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.
Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
28.10.2025 ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , за результатами якого видано довідку №2025-1028-1236-4394-0. Позивач визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Такі особи є непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення, Десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, спецспорудах.
21.01.2026 позивач був доставлений посадовими особами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що не мав при собі військово-облікового документа. Був складений протокол від 21.01.2026 №109.
21.01.2026 позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_1 надано заяву (вх.№598/2), у якій позивач просив взяти його на облік у зв`язку із призовом.
Також, 21.01.2026 позивач надав до відповідач 1 заяву про видачу йому військового квитка. Відповідно до Відомості видачі військових квитків ІНФОРМАЦІЯ_1 за січень 2026 року, ОСОБА_1 військовий квиток отримав 21.01.2026, про що свідчить його підпис.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_3 від 22.01.2026 №22 позивач зарахований до списків особового складу та призначений на посаду майстра-електрика 2 ремонтної майстерні взводу обслуговування та ремонту безпілотних авіаційних комплексів 1 батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_3 .
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_3 від 22.01.2026, позивач вважаться таким, що вибув та припинив виконання бойових завдань за призначення, самовільно залишив військову частину. 
Вважаючи призов протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суб`єктом владних повноважень на підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану", затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військову службу і військовий обов`язок" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно з частинами 1, 3 статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ).
Приписами частини 7 статті 1 Закону №2232-XII установлено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період (частина 9 статті 1 Закону №2232-ХІІ).
Також, відповідно до частини 10 статті 1 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Як установлено частинами 1, 2 статті 35 Закону №2232-XII на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.
На спеціальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ, взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов`язаних, крім іншого, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.
Згідно з абзацами 1-2 частини 1 статті 39 Закону №2232-ХІІ, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (абзац 1 частини 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ).
Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом. Військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, тобто період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, належить до військової служби за призовом.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом положень пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (далі - Порядок №560, у редакції чинній на момент спірних правовідносин).
Пунктом 3 Порядку №560 передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Відповідно до пункту 25 Порядку №560 громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Також, у відповідності до частини 6 статті 22 Закону №3543-ХІІ, у період проведення мобілізації громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до пункту 81 Порядку №560, призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють: військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
У разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Як висновується з вказаних норм законодавства, положення пункту 81 Порядку №560 передбачають можливість призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку із постановленням на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов.
Відповідно до ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд.
Як встановлено судом, 21.01.2026 позивач перебував на території м. Запоріжжя без ВОД, у зв`язку із чим щодо позивача складений протокол від 21.01.2026 №109 та позивача доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що не має ВОД.
При цьому, відповідно до ВОД позивач на момент доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_1 мав висновок ВЛК від 28.10.2025 про придатність до військової служби.
Пунктом 22.10 глави 22 розділу II Наказу МОУ № 402 передбачено що постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду. 
Відтак, станом на 21.01.2026 постанова ВЛК від 28.10.2025 щодо позивача була чинною.
Аналізуючи викладене вище, суд зауважує, що під розгляду цієї справи судом не встановлено протиправності дій відповідача 1 щодо доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо не направлення його на проходження ВЛК.
При цьому суд зазначає, що матеріали справи містять, зокрема, заяви позивача від 21.01.2026 про взяття його на облік ІНФОРМАЦІЯ_5 та про видачу йому військового квитка. 
Вказане спростовує твердження представника позивача, викладене у позовній заяві, про необізнаність позивача про його призов.
Одночасно, посилання представника позивача на те, що такі заяві написані під впливом та психологічним тиском не підтверджено жодними доказами.
Щодо тверджень представника позивача про те, що підпис позивача на відомості про отримання військового квитка не належить позивачу, то суд зазначає, що не може надавати візуальну оцінку справжності чи підробці підпису.
Аналізуючи викладене вище, відповідачем 1 доведено правомірність своїх дій під час мобілізації позивача, тому, відповідно, підстави для скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.01.2026 №53 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період», в частині призову позивача на військову службу до під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_3 , – відсутні.
Щодо вимог про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_3 в частині зарахування позивача до особового складу військової частини НОМЕР_3 та зобов`язання виключити позивача зі списків особового складу та звільнити з військової служби, то суд зазначає, що ця вимога є повністю похідна, а тому, відповідно, задоволенню не підлягає.
Отже, підсумовуючи викладене вище, позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Підсумовуючи наведене, суд не може погодитись з обґрунтованістю доводів та вимог позивача.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ); Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 08.09.2026. 

Суддя Ю.В. Калашник