Справа 729/465/26
2/729/593/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  

"10" вересня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
судді Демченко Л.М.,
за участю секретаря Роєнко А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та судових витрат.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 10.05.2025 між ТОВ «ЕКО ФІН» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 66606424, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 4 000 грн.
Крім того, 10.03.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем укладено кредитний договір № 2152052, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 8 000 грн.
06.03.2026 між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір № 06-03/26, відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 66606424 від 10.05.2025.
26.11.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір № 26-11/25, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 2152052 від 10.03.2025.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами.
Відповідач належним чином зобов`язання за кредитними договорами не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 52 519,96 грн, з яких: за договором № 66606424 від 10.05.2025 — 16 200 грн, у тому числі 4 000 грн заборгованості за тілом кредиту, 12 040 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 160 грн заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості; за договором № 2152052 від 10.03.2025 — 36 319,96 грн, у тому числі 7 999,98 грн заборгованості за тілом кредиту, 16 400 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 7 919,98 грн заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості та 4 000 грн заборгованості за пенею та/або штрафами.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитними договорами, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 52 519,96 грн, а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання у якому просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки до її електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС. Крім того, повідомлення про виклик відповідача в судове засідання було розміщено на офіційному вебсайті судової влади України відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.
За таких обставин, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, її неявку без повідомлення причин та неподання відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Оскільки сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
Судом встановлено, що 10.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 66606424, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит у сумі 4 000 грн строком на 365 календарних днів, з 10.05.2025 до 09.05.2026 включно, зі сплатою процентів відповідно до умов договору (а.с.53-64).
Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 4 000 грн шляхом їх перерахування на рахунок позичальника.
06.03.2026 між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір № 06-03/26 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 66606424 від 10.05.2025, укладеним із ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору № 06-03/26 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 06.03.2026, за кредитним договором № 66606424 за ОСОБА_1 обліковувалася заборгованість у загальному розмірі 16 040 грн, з яких: 4 000 грн — заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 12 040 грн — заборгованість за нарахованими процентами.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 66606424 від 10.05.2025 становить 16 200 грн, з яких: 4 000 грн — заборгованість за тілом кредиту, 12 040 грн — заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 160 грн — заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості.
Крім того, судом встановлено, що 10.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2152052, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 8 000 грн строком на 360 днів (а.с.29-35).
Факт надання відповідачу кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та листом ТОВ «ПЕЙТЕК», відповідно до яких 10.03.2025 на платіжну картку клієнта ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» було успішно перераховано грошові кошти у розмірі 8 000 грн за кредитним договором № 2152052.
26.11.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір № 26-11/25, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 2152052 від 10.03.2025, укладеним із ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 26-11/25 від 26.11.2025, за кредитним договором № 2152052 за ОСОБА_1 обліковувалася заборгованість у загальному розмірі 28 399,98 грн, з яких: 7 999,98 грн — заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 16 400 грн — заборгованість за нарахованими процентами та 4 000 грн — заборгованість за штрафом.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 2152052 від 10.03.2025 становить 36 319,96 грн, з яких: 7 999,98 грн — заборгованість за тілом кредиту, 16 400 грн — заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 7 919,98 грн — заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості та 4 000 грн — заборгованість за пенею та/або штрафами.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 66606424 від 10.05.2025 та кредитним договором № 2152052 від 10.03.2025.
Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відтак, суд встановив, що відповідач взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитними договорами, належним чином не виконала, кредитні кошти у встановлені строки не повернула та проценти за користування ними у повному обсязі не сплатила, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідачем, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано доказів належного виконання зобов`язань за кредитними договорами, погашення заборгованості або доказів на спростування наданих позивачем розрахунків.
Щодо вимоги позивача про стягнення 4 000 грн заборгованості за пенею та/або штрафами за кредитним договором № 2152052 від 10.03.2025, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, у період дії воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені), нарахованої за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2152052 від 10.03.2025, до складу заборгованості, заявленої до стягнення, включено 4 000 грн заборгованості за пенею та/або штрафами. 
З огляду на зазначене, враховуючи положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 4 000 грн заборгованості за пенею та/або штрафами задоволенню не підлягають.
Відтак, за встановлених обставин та наведеного правового регулювання, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 66606424 від 10.05.2025 та кредитним договором № 2152052 від 10.03.2025, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 48 519,96 грн, з яких: 16 200 грн — заборгованість за кредитним договором № 66606424 від 10.05.2025 та 32 319,96 грн — заборгованість за кредитним договором № 2152052 від 10.03.2025.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року та витяг з Акту № 30 про надання юридичної допомоги адвокатом від 11.03.2026 року.
Суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі обґрунтування нею недотримання вимог щодо співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому стороною відповідача, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат, клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не подано. Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.03.2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24).
Таким чином, суд, враховуючи складність справи, спрощений порядок її розгляду, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом на виконання таких робіт, а також принципи розумності та справедливості, вважає заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 14 781,42 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги позивача задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 459,52 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 268, 279, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд,-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість в сумі 48 519 (сорок вісім тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 96 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» в повернення судового збору 2 459 (дві тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 52 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 781 (чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят одна) гривня 42 коп.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Найменування сторін: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (03150, вул. Ґедройця Єжи, буд.6, оф.521, м. Київ, код ЄДРПОУ 42640371); відповідач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М.Демченко