Справа № 308/10391/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2026 року         м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 , 
при секретарі судового засідання – ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду, в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026078170000104 від 01.07.2026 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білі Ослави, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, перебуває на посаді - головного сержанта-командира відділення розбирально-складальних робіт ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтно-технічної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант», раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

В квітні місяці 2025 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м. Чоп, Закарпатської області, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований у виготовленні підробленого документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає право на керування транспортними засобами, з метою подальшого власного використання, а саме: посвідчення водія на його ім`я, з наданням права керування транспортними засобами категорії «В», з метою подальшого особистого використання вказаного підробленого документу.
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на право керування транспортними засобами, ОСОБА_3 , приблизно у квітні місяці 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м. Чоп Закарпатської області, точної місця досудовим розслідуванням не встановлено, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись персональним комп`ютером, зайшов у програму «Google», де завантажив ескіз посвідчення водія, який (тобто, вказаний ескіз) за допомогою програмних забезпечень «Adobe Photoshop», «Figma» та «Microsoft Word», відредагував, тобто заповнив реквізити, а саме: вніс свої персональні дані, завантажив свою фотографію обличчя, після чого взяв пластикову картку розміром 54x85 мм із заокругленими кутами, яку заздалегідь підготував, та вставив її у підключений принтер й за допомогою принтера виготовив посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 10.04,2023 року, видане ТСЦ 1241, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому достовірно знаючи, що він не має на це законних повноважень, та яке (посвідчення водія) ОСОБА_3 , розуміючи що вказане посвідчення водія є підроблене, мав намір у подальшому використовувати для безпідставного керування транспортними засобами відповідної категорії.
Окрім цього, у ході досудового розслідування встановлено, що 30 червня 2026 року громадянин ОСОБА_3 , рухаючись заднім ходом на транспортному засобі марки «ЛЕНД РОВЕР» д.н.з. НОМЕР_3 червоного кольору, здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «ФОРД С-МАКС, д.н.з. НОМЕР_4 за адресою: м. Чоп, вул. Йосипа Бокшая, буд. 1, біля магазину «ШПАР», після чого покинув місце ДТП. Надалі поліцейськими СРПП було встановлено місцезнаходження гр. ОСОБА_3 за адресою м. Чоп, вул. Бокшая, буд. 1.
На вимогу поліцейського СРПП ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , пред`явити для перевірки документи, які посвідчують особу, старший сержант ОСОБА_3 , перебуваючи за вище вказаною адресою, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків їх карність, усвідомлюючи те, що документ є підробленим, тобто отриманий всупереч «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, з метою підтвердження свого права на керування транспортним засобом надав ОСОБА_4 для перевірки паспорт громадянина України та посвідчення водія серії НОМЕР_5 , достовірно знаючи, що вказане посвідчення водія виготовлене шляхом підробки, тим самим використав завідомо підроблений документ.
У ході досудового розслідування встановлено, що посвідчення водія з серією та номером НОМЕР_2 , виданому 10.04.2023 ТСЦ 1241 на ім`я ОСОБА_3 виконане не поліграфічним способом - всі фонові графічні зображення та друковий текст, яким виконані назви документа та назви граф виконані струминним способом друку, а текст, яким нанесені установчі дані виконаний термографічним способом друку.
Бланк посвідчення водія з серією та номером НОМЕР_2 , видане 10.04.2023 ТСЦ 1241 на ім`я ОСОБА_3 , за способом виготовлення не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, чим вчинив використання завідомо підробленого документа.
Таким чином, ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає право, з метою його використання підроблювачем та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа.
Як встановлено судом, відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 , в присутності його захисника ОСОБА_5 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву ОСОБА_3 щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складену в присутності захисника.
Прокурором до суду подано клопотання про розгляд даного обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків та не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному проваджені, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його заяви щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути у порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, а саме: у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає право, з метою його використання підроблювачем за ч.1 чт.358 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, дані про особу винного, який не перебуває на психіатричному та фтизіатричному диспансерному обліку КНП «Ужгородської районної клінічної лікарні Ужгородської районної ради Закарпатської області».
Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є те, що останній щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину даючи визнавальні показання.
Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 те, що останній свою вину визнав повністю, по місцю служби позитивно характеризується. 
Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, його поведінку після вчинення проступків, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених проступків, за наявності альтернативної санкції, передбаченої ч. 1,4 ст. 358 КК України, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу.
Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Цивільний позов не заявлено. 
Судові витрати по справі складають 3850,88 грн. за проведену по справі експертизу, які підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358 та ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:
за ч.1 ст.358 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
за ч.4 ст.358 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити  ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить – 11 900 грн.
Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судові витрати по справі, у розмірі – 3850, 88 грн. за проведену по справі експертизу. 
Речові докази по справі: 
- посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 10.04.2023 року, видане ТСЦ 1241 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке міститься у відповідності до висновку № СЕ-19/107-26/8000-ДД від 02.07.2026 в спеціальному пакеті МВС Україна №3027547;
- диск «DVD-R, 4.7 GB, 16х, 120 шіп» з відеозаписами: «00000_00000020260630144348_0004А», розміром 630 МБ, тривалість відеозапису 10 хвилин 45 секунд - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Головуючий ОСОБА_1